ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/15400/26
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщак Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася військова частина НОМЕР_1 із позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн винесену в межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі № 240/12260/24 (ВП № 80607815). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі № 240/12260/24 військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.05.2023. 26.03.2026 Головний державний виконавець Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Юлія Янська в межах виконавчого провадження ВП № 80607815 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження для виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі № 240/12260/24. В той же день 26.03.2026 виконавець винесла оскаржувану постанову про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. Рішення суду у справі № 240/12260/24 є рішенням майнового характеру, оскільки воно спрямоване на відновлення майнових прав ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок та виплату грошового забезпечення. Отже, виконавчий збір мав бути нарахований у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не у фіксованому розмірі, встановленому для рішень немайнового характеру. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 вказану позовну заяву залишено без руху.
Після усунення недоліків ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні). 
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідно до вимог законодавства. Посилався на те, що стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця, та обґрунтовував свою позицію тим, що законодавством визначений вичерпний перелік підстав для нестягнення виконавчого збору, а жодна з цих підстав у цій справі відсутня. Крім того, відповідач посилався на правові позиції Верховного Суду щодо обов`язковості стягнення виконавчого збору та неможливості звільнення боржника від його сплати поза межами встановлених законом підстав.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі № 240/12260/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . Зазначеним рішенням суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.05.2023, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року законами України про Державний бюджет на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести виплату нарахованого грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. 
На виконання зазначеного рішення Житомирським окружним адміністративним судом 25.03.2026 видано виконавчий лист № 240/12260/24. 
26.03.2026 Головним державним виконавцем Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Янською Юлією (далі - Головний виконавець, державний виконавець) відкрито виконавче провадження ВП № 80607815 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Того ж дня постановою про відкриття виконавчого провадження розпочато примусове виконання рішення.
Того ж дня, 26.03.2026, одночасно з відкриттям виконавчого провадження Головним виконавцем прийнято оскаржувану постанову про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. Ця сума відповідає добутку чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених станом на дату прийняття постанови, що свідчить про застосування виконавцем формули, передбаченої для рішень немайнового характеру з боржника - юридичної особи, відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Вважаючи зазначену постанову протиправною, військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері примусового виконання судових рішень, регулюються Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII). Цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх боржником у добровільному порядку. Закон є спеціальним стосовно питань виконавчого провадження і підлягає пріоритетному застосуванню у відносинах, що виникають у цій сфері.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За приписами ч. 1, 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. 
Водночас за змістом частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 
Частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено вичерпний перелік виконавчих документів та обставин, за яких виконавчий збір не стягується взагалі. До цих виключень належать: виконавчі документи про конфіскацію майна; виконавчі документи про стягнення аліментів та заборгованості зі сплати аліментів; виконавчі документи щодо накладення арешту на майно як заходу забезпечення позовних вимог; виконавчі документи, що підлягають негайному виконанню; рішення Європейського суду з прав людини; виконання рішень за рахунок коштів спеціальної програми держави; виконавчі документи про стягнення самого виконавчого збору, штрафів та витрат виконавчого провадження; певні категорії документів щодо заборгованості у сфері теплопостачання та водопостачання; виконання рішення про стягнення коштів за спрощеними процедурами відповідно до спеціальних законів; а також випадок, коли рішення було повністю виконано боржником до відкриття виконавчого провадження. 
Виконавчий лист у справі № 240/12260/24 не підпадає ні під одну з перелічених категорій, що є безспірним. 
У постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 Верховний Суд у контексті застосування статті 27 Закону № 1404-VIII наголосив, що стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця. Виконавчий збір є санкцією, що застосовується у зв`язку із невиконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження, та є встановленою державою платою за процедуру примусового виконання. 
Водночас суд звертає увагу, що обов`язковість самого факту стягнення збору не звільняє виконавця від обов`язку правильно визначити формулу його обчислення відповідно до характеру рішення. Правомірність і законність постанови про збір вимагають не лише факту її прийняття, але й правильного змісту.
Судом установлено, що виконавче провадження ВП № 80607815 відкрито 26.03.2026 на підставі виконавчого листа № 240/12260/24, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 25.03.2026 на виконання рішення у справі № 240/12260/24 від 24.12.2025. Стягувачем у провадженні є ОСОБА_1 , боржником - військова частина НОМЕР_1 .
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2026 Головний виконавець Янська Ю. прийняла оскаржувану постанову про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн (4 Ч 8 647,00 грн). 
Розмір мінімальної заробітної плати станом на 26.03.2026 становив 8 647,00 грн. Отже, виконавчий збір нараховано за формулою "4 х мінімальна заробітна плата", що є формулою частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII, передбаченою для рішень немайнового характеру з боржника - юридичної особи.
Таким чином, Головний виконавець кваліфікував рішення у справі № 240/12260/24 як немайнове. 
Саме правова природа рішення у справі № 240/12260/24 є ключовою для правильного визначення правомірності оскарженої постанови.
Суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за конкретний хронологічний період (01.01.2020 - 19.05.2023) з використанням нормативно визначеного алгоритму розрахунку (прожитковий мінімум Ч тарифні коефіцієнти) та виплатити різницю між правильно обрахованою сумою і раніше фактично виплаченими коштами.
Надаючи правову оцінку характеру зобов`язання боржника за вказаним судовим рішенням, суд зазначає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі № 240/12260/24 є рішенням немайнового (зобов`язального) характеру, оскільки суд поклав на військову частину НОМЕР_1 обов`язок вчинити певні дії (здійснити перерахунок та виплату), не визначаючи при цьому в резолютивній частині конкретної грошової суми, яка підлягає стягненню.
Судові рішення, які зобов`язують суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплату коштів без зазначення їх точного розміру, належать до рішень немайнового характеру. 
За таких обставин, посилання позивача на необхідність обчислення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" є помилковими. 
Державний виконавець правильно визначив характер рішення як немайновий та застосував при розрахунку збору положення частини третьої статті 27 вказаного Закону, що передбачає стягнення виконавчого збору у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, що станом на день винесення постанови становило 34588,00 грн.
Отже, оскаржувана позивачем в цій справі постанова винесена державним виконавцем у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, тому в задоволенні позову слід відмовити.
На виконання частини другої статті 77 КАС України відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення у повному обсязі - в тому числі правомірність вибору формули обчислення виконавчого збору.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Леха Качинського, 12А, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ЄДРПОУ 34973387) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено:  11 червня 2026 р.

11.06.26