Справа №676/9492/25
Номер провадження 2/676/1620/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді – Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судового засідання – Райтаровського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08.06.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210381550. Позивачем було здійснено врегулювання страхового випадку та обчисленого розмір страхового відшкодування відповідно до Закону № 1961-IV, що підтверджується матеріалами страхової справи. Враховуючи матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №EP-210381550 у зв`язку з пошкодженнями внаслідок ДТП транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . За полісом страхування №EP-210381550 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб 2.500,00 грн.), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 63.500,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №EP-210381550, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 63.500,00 грн., що підтверджується платіжними документами. Страхувальник самостійно, без участі представників ТДВ “СГ “ОБЕРІГ” уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210381550 щодо транспортного засобу Mercedes-BenzSprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, а також здійснення виплати страхового відшкодування, керуючись положеннями п. 38-1.1 ст.38-1 Закону № 1961-IV, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 63.500,00 грн. - 50% = 31.750,00 грн. Досудову вимогу було направлено 14.10.2024 р., що підтверджується документами у додатках до позову. Вказану вимогу було отримано відповідачем 19.10.2024 Крім того, позивач вважає за необхідне заявити ще вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань, а саме: інфляційні втрати; пеню та три відсотки річних. Розмір основного боргу 31.750,00 грн. + Інфляційні втрати 3.141,88 грн. + три відсотки річних 988,54 грн., що на загальну суму становить 35.880,42 грн.
Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (код за ЄДРПОУ 39433769) грошові кошти в розмірі 35.880,42 грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят грн. 42 коп.), з яких: сума виплаченого страхового відшкодування, що підлягає оплаті відповідачем в порядку регресу в розмірі 31.750,00 грн., штрафні санкції, а саме: інфляційні втрати в розмірі 3.141,88 грн., три відсотки річних в розмірі 988,54 грн.; а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7.300,00 грн. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2.422,40 грн.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року прийнято розгляд справи в порядку спрощеного провадження із повідомлення (виклику) сторін.
27.02.2026 року через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Годнюка С.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого з метою укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-210381550 04.08.2022 року ОСОБА_2 (страхувальник) звернувся до позивача. При укладанні договору страхування онлайн заповнюються всі необхідні дані у відповідних графах, які пропонує страхова компанія, а також є необхідність завантажити, як додаток свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення, РНОКПП, та інші документи, необхідні для укладання договору, після чого сплачується страховий платіж та отримується від страхового агента поліс в електронному вигляді. Відповідно до Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджених протоколом Президії МТСБУ від 25 травня 2017 року № 401/2017 для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен мати наступні відомості: відомості про страхувальника, для фізичної особи: прізвище, ім`я та побатькові; домашня адреса із зазначенням поштового індексу; адреса електронноїпошти; номер контактного телефону; ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичної особи-платника податку (ІНПП) у разі його присвоєння; відомості про реквізити документу, що посвідчує особу (для пільговика - документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу), а саме: назва документу, його серія, номер, дата видачі та орган, що видав документ; 2) відомості про транспортний засіб (ТЗ), щодо якого укладається договір страхування: тип ТЗ; державний номерний знак; марка, модель; рік випуску; ідентифікаційний номер VIN (сімнадцятизначний) ТЗ або у разі відсутності в технічному паспорті відомостей про ідентифікаційний номер VIN, номер кузова (шасі, рами) транспортного засобу - відображається «б/н»; номер кузова (шасі, рами); населений пункт місця реєстрації ТЗ.
Власником ТЗ Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 є ОСОБА_2 . 08.06.2023 року відбулася ДТП за участі водія відповідача ОСОБА_1 , який керував ТЗ Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , аналізуючи розділ ІІ ПДР України у обов`язки водія перед використання (керування) ТЗ, який не перебуває у його власності, не входить звіряти та перевіряти коефіцієнт, який зазначений у страховому полісі страхувальником. В даному випадку страхувальник (який безпосередньо оформляв страховий поліс) та водій (відповідач) це різні особи, відповідач договір страхування не підписував. Окрім того, відповідач не володіє спеціальними знаннями щодо коефіцієнтів та їх значень, які використовуються у договорах страхування, та об`єктивно не мав змоги перевірити правильність зазначення таких коефіцієнтів на відміну від позивача, що мав можливість проконтролювати правильність внесення даних страхувальником, маючи доступ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідача, інших документів тощо. Страховик не був позбавлений можливості з 04.08.2022 року (момент оформлення – початку дії страхового полісу) по 08.06.2023 року (настання ДТП) перевірити надану страхувальником інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте страховик позивач не пред`являв до страхувальника ніяких вимог та погодився з тими відомостями, які були надані. Позивач в позовній заяві не вказує та не надає докази, які підтверджують той факт, що страхувальник при укладенні страхового договору діяв умисно з метою введення позивача в оману стосовно предмету страхування. Таким чином, під час укладення договору страхування, обов`язок з правильного внесення відомостей до страхового полісу покладається саме на страховика (страхову компанію), відтак ризики неправильного заповнення цього документа, за умови надання страхувальником достовірних відомостей, які документально підтверджені, покладається виключно на страховика. Доказів того, що страхувальник, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що був укладений із позивачем, приховав, або не надав будь-які відомості, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику, та які вимагались страховиком, матеріали справи не містять. За таких обставин, позивачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач укладав страховий договір, підписував його чи діяв умисно та повідомляв недостовірну інформацію стосовно предмету страхування. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
05.03.2026 року та 24.04.2026 року від представника позивача ТДВ «Страхова група «Оберіг» надійшли письмові пояснення щодо поданого відзиву через систему електронний суд, згідно яких тип транспортного засобу (так звана «категорія транспортного засобу») є одним із ключових показників, що безпосередньо впливає на частоту аварій. Саме тому вартість поліса ОСЦПВ для власника вантажного авто буде дорожчою ніж для власника легкового автомобіля і може відрізнятися майже у 2 рази. Така значна різниця зумовлена коефіцієнтом (K1): для легкових автомобілів він становить 1.0, тоді як для вантажного автомобіля - від 2.00. Страховик ніколи не має права відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору страхування оскільки діє пряма заборона п.14.2 ст.14 Закону України № 1961-IV. Страховик не має права проводити страхові розслідування в момент укладення договору страхування. Договір ОСЦПВ укладається на підставі наданої страхувальником інформації, саме страхувальник несе відповідальність за її достовірність та її підтримання в актуальному стані. Страховик не має права достроково припинити дію укладеного договору страхування. Страхувальник зобов`язаний протягом строку дії договору повідомляти страховика про будь-які зміни істотних обставин ризику та інших обставин, що впливають на розмір премії. Тип транспортного засобу є саме такою суттєвою обставиною, оскільки вона прямо визначає розмір страхового платежу (через зміну коефіцієнта К1). Страховик діяв добросовісно, оскільки не відмовив страхувальнику в укладенні договору (імперативна норма Закону України № 1961-IV), уклав його на підставі наданої страхувальником істотної інформації та згодом в повному обсязі виконав свої зобов`язання за таким договором своєчасно виплативши страхове відшкодування потерпілій особі в повному обсязі.
07.03.2026 року через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Годнюка С.М. надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, згідно яких, саме страховик: розраховує страховий тариф; визначає коригуючі коефіцієнти; перевіряє вказані данні та звіряє їх із офіційними документами (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу) та відомостями, які містяться в реєстрах, формує страховий поліс; приймає страховий платіж та реєструє поліс у базі МТСБУ. Таким чином, визначення страхового тарифу є сферою відповідальності страховика, а не водія транспортного засобу. Крім того, страховик мав можливість перевірити зазначену інформацію протягом усього строку дії договору страхування, однак не здійснював жодних дій щодо уточнення або зміни умов договору. Лише після настання страхового випадку позивач почав ставити під сумнів правильність внесених даних, що може свідчити про недобросовісну поведінку страховика. Позивач мав можливість з моменту укладення договору страхування і до настання дорожньо-транспортної пригоди самостійно перевірити інформацію про транспортний засіб. Зокрема, така інформація може бути отримана через офіційний онлайн-сервіс «Кабінет водія для бізнесу», розміщений за посиланням: https://e-driver.mvs.gov.ua/blog#business. Зазначений сервіс, який функціонує за підтримки МВС України та Головного сервісного центру МВС (що безпосередньо і зазначено на он-лайнсервісі), надає юридичним особам можливість отримувати інформацію щодо транспортних засобів. Таким чином, доводи позивача про нібито відсутність можливості перевірити інформацію про транспортний засіб під час укладення договору страхування не відповідають дійсності. Фактично розмір шкоди був визначений позивачем в односторонньому порядку, на підставі внутрішніх розрахунків страховика, що позбавляє відповідача можливості перевірити правильність такого визначення. За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести: реальний розмір шкоди; обґрунтованість здійснених розрахунків; відповідність суми виплаченого страхового відшкодування фактичним витратам на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Натомість подані позивачем калькуляції та документи страхової справи не можуть розглядатися як беззаперечний доказ фактичного розміру шкоди, оскільки вони складені самим позивачем та не підтверджені незалежним експертним дослідженням. Крім того, добровільне визначення страховиком розміру страхового відшкодування та погодження такої суми з потерпілою особою є проявом реалізації страховиком своїх договірних зобов`язань перед потерпілим, однак саме по собі не створює для відповідача безумовного обов`язку компенсувати визначену страховиком суму.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему електронний суд подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, а також письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Годнюк С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та просили суд відмовити у задоволенні позову.
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08.06.2023 року в м. Кам`янець-Подільський, вулиця Д.Галицького, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. 
Керуючись п. 2.11 Правил дорожнього руху України та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії транспортних засобів, причетних до ДТП, спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого відповідач визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210381550. 
Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування (Справа №43524) ОСОБА_3 звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" у зв`язку з настанням страхового випадку 08.06.2023 року за договором страхування № EP-210381550 від 03.08.2022 року про виплату (за вирахуванням суми франшизи 2500 грн) страхового відшкодування у розмірі 63500 грн.
Також в матеріалах справи наявний Акт огляду колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , складений ОСОБА_4 .
Згідно ремонтної калькуляції №43524 від 18.06.2023 року транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , вартість ремонту складає 70798,14 грн.
Відповідно до страхового акту №43524 від 05.07.2023 року, складеного в рамках страхової справи №43524 за рішенням Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" згідно з договором страхування, вимогами законодавства та документами, отриманими під час розслідування та опрацювання страхової справи зроблено висновок, що заявлена подія є страховим випадком, та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 63500 грн.
Потерпілий ОСОБА_3 звернулося до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 63500 грн.
Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 516, державний номер НОМЕР_3 в розмірі 63500 грн. ОСОБА_3 .
Відповідно до платіжної інструкції від 05 липня 2023 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 63500 грн.
14.10.2024 року відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, яка отримана ОСОБА_1 19.10.2024 року, однак залишена без реагування.
Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 24.10.2025 року по 06.11.2025 року: розмір основного боргу – 31750 грн.; інфляційні втрати – 3141,88 грн.; 3% річних – 988,54 грн., а всього 35880,42 грн.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі Закон № 85/96-ВР), чинного на момент виникнення спірних відносин між сторонами, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі ст. 8 Закону № 85/96-ВР, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Статтею 9 Закону № 85/96-ВР передбачено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.
У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У відповідності до вимог ст. 27 Закону № 85/96-ВР та ст. 993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.
Частина 1 ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 38 Закону № 1961-IV передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Відповідно до пункту 38-1.1 статті 38-1Закону № 1961-IVу разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував, що з метою укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-210381550 04.08.2022 року, саме ОСОБА_2 (страхувальник) звернувся до позивача; відповідачем ОСОБА_1 не укладався поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210381550, а тому не могли бути порушені умови договору страхування, в тому числі приховування будь яких відомостей щодо забезпеченого транспортного засобу. Суд погоджується з твердженнями відповідача, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на дату настання ДТП 08.06.2023 року цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-210381550.
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №EP-210381550 був укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС).
Відповідно до пункту 17.6 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31 серпня 2017 року № 3631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за № 1197/31065, затверджено зміни до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вказаним розпорядженням, починаючи з 07 лютого 2018 року, забезпечена можливість укладання внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (які діють виключно на території України) в електронній формі.
Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженим Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27 жовтня 2011 року № 673 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221, а саме розділом ІІІ, визначено особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування.
Для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано.
Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
МТСБУ забезпечує можливість перевірки факту реєстрації пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та оприлюднює на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ інформацію про спосіб перевірки факту реєстрації пропозиції щодо укладення внутрішнього електронного договору страхування. Інформація про спосіб перевірки власником транспортного засобу факту реєстрації конкретної пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинна міститись у такій пропозиції.
Якщо власник транспортного засобу погоджується з отриманою пропозицією укласти внутрішній електронний договір страхування, він надає страховику через ІТС відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) укласти внутрішній електронний договір страхування і підписує внутрішній електронний договір страхування через ІТС відповідно до законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції.
Внутрішній електронний договір страхування вважається укладеним з моменту одержання страховиком відповіді про прийняття власником транспортного засобу пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування.
Внутрішній електронний договір страхування набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у страховому полісі, але не раніше дати його реєстрації в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Як вбачається із матеріалів справи, з метою укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-210381550, саме страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача ТДВ «Страхова група «Оберіг» та надіслав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вказав паспортні дані громадянина України та інші документи, необхідні для укладання договору, після чого сплатив страховий платіж та отримав поліс в електронному вигляді.
Страхувальник, в свою чергу, перевірив поліс на предмет правильності зазначення ПІБ, ідентифікаційного коду та адреси реєстрації, реквізитів паспортних даних, а також назви та державного номерного знаку, типу транспортного засобу, які були зазначені коректно.
Позивач погодився з умовами договору страхування, про що свідчить підписання такого договору, видача полісу, прийняття страхового платежу та внесення інформації про договір до реєстру МТСБУ.
При оформленні полісу страхувальником ОСОБА_2 було надано позивачу всю необхідну інформацію, з якою страховик мав можливість ознайомитися та перевірити інформацію щодо належності транспортного засобу до типу вантажних. Страховик не був позбавлений можливості перевірити надану страхувальником інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте страховик не пред`являв до страхувальника ніяких вимог та погодився з тими відомостями, які були ним надані. У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 не порушував прав позивача щодо умов укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова група «Оберіг», докази надання неправдивої інформації не надано. Окрім того, сам позивач самоусунувся від встановлення обставин, які мали значення для дотримання вимог закону при укладенні договору страхування.
Позивачем не доведено обставин, які підтверджують той факт, що страхувальник ОСОБА_2 при укладенні страхового договору діяв умисно з метою введення позивача в оману стосовно предмету страхування.
У п. 1.8 ст. 1 Закону № 1961-IV визначено, що страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону № 1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (чинним на момент виникнення спірних відносин між сторонами), затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 673 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 Положення при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов`язаний дотримуватися такого: 1) Самостійно встановлювати індивідуальний розмір страхового платежу шляхом добутку базового платежу та відповідних коригуючих коефіцієнтів. 2) Посвідчувати факт укладання внутрішнього договору страхування шляхом надання поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зразок якого затверджено Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, у паперовій формі або шляхом надсилання візуальної форми страхового поліса з відображенням даних електронними засобами у формі, придатній для сприйняття його змісту людиною та відтворення на папері. 3) Заповнювати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ.
Внутрішній договір страхування набирає чинності з моменту, зазначеного в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчує укладання такого договору, крім внутрішніх електронних договорів страхування.
Разом із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів безоплатно надати страхувальнику в паперовій або електронній формі перелік представників страховика, уповноважених виконувати функцію такого страховика щодо опрацювання претензій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, спеціальний знак та бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.
Таким чином, під час укладення договору страхування, обов`язок з правильного внесення відомостей до страхового полісу покладається саме на страховика, відтак ризики неправильного заповнення цього документа, за умови надання страхувальником достовірних відомостей, які документально підтверджені, покладається виключно на страховика.
Відповідно до Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджених протоколом Президії МТСБУ від 25 травня 2017 року № 401/2017, для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен мати наступні відомості:
1) відомості про страхувальника, для фізичної особи: прізвище, ім`я та по-батькові; домашня адреса із зазначенням поштового індексу; адреса електронної пошти; номер контактного телефону; ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичної особи-платника податку (ІНПП) у разі його присвоєння;відомості про реквізити документу, що посвідчує особу (для пільговика - документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу), а саме: назва документу, його серія, номер, дата видачі та орган, що видав документ;
2) відомості про транспортний засіб (ТЗ), щодо якого укладається договір страхування: тип ТЗ; державний номерний знак; марка, модель; рік випуску; ідентифікаційний номер VIN (сімнадцятизначний) ТЗ або у разі відсутності в технічному паспорті відомостей про ідентифікаційний номер VIN, номер кузова (шасі, рами) транспортного засобу - відображається «б/н»; номер кузова (шасі, рами); населений пункт місця реєстрації ТЗ.
3) особливі умови використання забезпеченого ТЗ: ознака використання ТЗ протягом повного строку страхування та номера місяців, в яких використовується ТЗ (у разі укладення договору страхування з обмеженим періодом використання ТЗ протягом року); ознака використання ТЗ як таксі/маршрутне таксі; ознака того, що ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю та дата наступного ОТК (для ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю); ознака допущення до керування ТЗ осіб з водійським стажем менше 3-х років.
4) інші відомості, необхідні страховику для оцінки ризику.
5) запланована дата початку дії договору страхування та строк страхування.
6) відомості, зазначені в пунктах 1-4 страховик повинен отримати від страхувальника, але має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів.
Таким чином, страховик не був позбавлений можливості перевірити надану страхувальником ОСОБА_2 інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте страховик-позивач не пред`являв до страхувальника ОСОБА_2 ніяких вимог та погодився з тими відомостями, які були надані ним. 
Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.
Пунктом 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинним на момент укладення договору страхування, (надалі - Розпорядження) визначено, що страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ. Розпорядження під час розрахунку страхового платежу положення пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосовуються лише за наявності відповідних підтвердних документів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 04 грудня 2024 року у справі № 369/322/23, від 02 квітня 2025 року у справі № 759/3314/23 відомості про страхувальника, транспортний засіб, щодо якого укладається договір страхування, а також особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу страховик повинен отримати від страхувальника, водночас має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів. Таким чином, страховик, отримавши інформацію від страхувальника щодо транспортного засобу та погоджуючись укласти договір страхування на підставі отриманих відомостей транспортного засобу та його технічних характеристик, не був позбавлений можливості додатково здобути інформацію щодо транспортного засобу, перевірити надану відповідачем інформацію.
Вказані дії були вчинені ТзДВ «СГ «Оберіг» лише після настання страхового випадку.Таким чином, з огляду на вищезазначене, саме страховику належить право встановлювати розмір страхового платежу, а отже застосовування, або не застосовування самим страховиком відповідного (правильного) коефіцієнту для визначення вірного розміру страхового платежу не може бути підставою для покладання на винного у ДТП водія – ОСОБА_1 обов`язку, щодо повернення страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, оскільки страхувальник при укладанні страхового полісу надає лише свідоцтво про реєстрацію ТЗ і водійське посвідчення страховику, та встановлювати (або визначати), який коефіцієнт є необхідним для застосування при визначені розміру страхового платежу знаходиться поза його волею та компетенцією і є фізично неможливим; встановлювати (або визначати), який коефіцієнт є необхідним для застосування при визначені розміру страхового платежу відноситься до компетенції страховика.
Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону, страхувальник при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Доказів того, що страхувальник, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що був укладений із позивачем, приховав, або не надав будь-які відомості, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику, та які вимагались страховиком, матеріали справи не містять.
За таких обставин, позивачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що страхувальник ОСОБА_2 при укладанні страхового договору ЕР-210381550 від 04.08.2022 року діяв умисно та повідомив недостовірну інформацію стосовно предмету страхування.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18),від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)).
У випадку виникнення судового спору учасники цивільного обороту мають розуміти, що їхні дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23).
Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (пункт 220 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 917/1212/21 (провадження № 12-24гс23)).
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 27 листопада 2021 у справі №910/17876/19 кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію. При встановленні наявності обману суд має враховувати стандарт поведінки розумного учасника обороту, який наділений схожими характеристиками зі стороною, яку ввели в оману. Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти розкриття інформації і можливість введення в оману є зовсім іншими, аніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або банк та пересічний громадянин, споживач банківської послуги. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.
Страхова компанія с професійним учасником ринку страхування. А споживачем послуг страхування є фізична особа. Страхувальник фактично перебуває у більш вразливому стані порівняно з страховиком, тому щодо нього застосовується інший стандарт поведінки, ніж до Страхової компанії, яка могла і повинна була передбачити ризики укладення Договорустрахування як для неї, так і для страхувальника, та мала вжити всіх залежних від неї дій для уникнення / мінімізації таких ризиків.
Неправильне зазначення коефіцієнту в даному випадку не залежало від волі відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу та не вплинуло на виникнення страхового випадку. Позивач не довів, що за розумної та добросовісної поведінки не мав можливість з`ясувати помилковість інформації про тип забезпеченого транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , оскільки страхувальник ОСОБА_2 надав страховику усю необхідну інформацію та документи, в яких чітко зазначається характеристики транспортного засобу, а тому за недоведеності умислу в діях страхувальника на обман страховика про укладення договору страхування або приховування інформації доводи позовної заяви є безпідставними та вищезазначених висновків не спростовують.
Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявності підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки при оформленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником було надано позивачу (страховику) інформацію, яку страховик мав можливість перевірити, зокрема з`ясувати помилковість інформації про тип забезпеченого транспортного засобу. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12-19, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування- відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" , місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, 14, код ЄДРПОУ: 39433769.
відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя І.О. Пилипенко