Справа № 694/2978/25
Номер провадження № 2/699/430/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Мельника А. В., за участю секретаря судового засідання Таран О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000618363, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому кредитним договором. 
Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту 149 999,99 грн; дата надання кредиту 12.07.2023 року, кінцева дата погашення кредиту 12.07.2027 року; строк користування кредитом 48 місяців; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 12.07.2023 року до 11.08.2024 року - 3 % від суми кредиту; з 12.08.2024 року до 11.08.2025 року - 2,5 % від суми кредиту; з 12.08.2025 року до 11.08.2026 року - 1,5 % від суми кредиту; з 12.08.2026 року до 12.07.2027 року - 0,925 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних.
Кредитні кошти зараховувались на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача та розрахунком заборгованості. Таким чином, банк виконав зобов`язання з надання коштів у сумі, передбаченій кредитним договором.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 11.09.2025 року становить 204 137,59 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 123 135,23 грн; заборгованість за процентами в розмірі 2,36 грн; заборгованість за комісією в розмірі
81 000,00 грн.
Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22039000618363 від 12.07.2023 року в розмірі 204 137,59 грн та судові витрати. 
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.11.2025 року позовну заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
18.02.2026 року від представника відповідача - адвоката Коркішка О. В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки позовна заява не відповідає вимогам пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, а саме позивачем не наведено жодних обґрунтованих розрахунків комісії у розмірі 81 000,00 грн.
Крім того, пунктом 2.1.1. кредитного договору передбачено, що супровідні та супутні послуги, що надаються банком, а саме - послуги з обслуговування рахунку 2620 та платіжні послуги, що надаються клієнту у зв`язку з отриманням кредиту та/або погашенням заборгованості за договором. Оплата зазначених послуг здійснюється у розмірі, в строки та порядку, визначеному договором банківського рахунку, на підставі якого відкрито та здійснюється обслуговування рахунку 2620, УДБО та тарифами банку, які розміщені за посиланням на відповідному інтернет-ресурсі. 
Ураховуючи викладене, відповідач повинен був сплачувати АТ «Банк Кредит Дніпро» подвійну комісію.
Отже, нарахована кредитором комісія в розмірі 81 000,00 грн є протиправною, тому така позовна вимога задоволенню не підлягає, а розмір залишку наданого ОСОБА_1 кредиту в розмірі 123 135,23 грн очевидно не співмірний з розміром суми, яку позивач просить стягнути. Сума 204 137,59 грн є несправедливою та штучно створеною «борговою ямою» для відповідача, тому представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
24.02.2026 року від представника позивача Гайдо О. В. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, зокрема, що відзив на позовну заяву подано з пропущенням строку, тому має бути залишений без розгляду.
Також чинним на момент укладення спірного договору законодавством України передбачено право кредитодавця у договорі споживчого кредиту встановлювати оплату за обслуговування кредиту у вигляді комісії. До того ж Постанова НБУ № 49 передбачає лише надання розпису складових вартості кредиту за таблитизованою формою без деталізованого опису складу/переліку послуг за комісію по обслуговуванню заборгованості. Позичальник не надав доказів на підтвердження того, що фактичні умови оспорюваного ним договору відрізняються від тих, що були погоджені сторонами при його укладенні. Банк повідомив позичальнику всю необхідну інформацію про умови надання кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. 
Водночас представник позивача звернула увагу на те, що жодним Законом України чи актом Національного банку України чи іншим актом законодавства не визначено, що банк повинен деталізувати в договорі чи внутрішньому документі, чи взагалі в будь-якому документі перелік послуг, що включені в ту чи іншу комісію, яка встановлена банком. 
При цьому саме поведінка відповідача, а не банку є недобросовісною. Адже як неодноразово зазначав банк, ОСОБА_1 з моменту укладення договору до моменту звернення в суд вважав умови договору справедливим та розумними для себе, здійснював погашення кредиту, однак після звернення банку до суду з первісними вимогами погасити заборгованість, кардинально змінив свою позицію. Відтак вбачається, що саме позичальник, а не банк поводиться суперечливо, адже в процесі виконання умов договору змінив свою позицію. 
Ураховуючи викладене, представник позивача просила суд відзив на позовну заяву залишити без розгляду, позовні вимоги задовольнити. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. 
У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини.
12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000618363, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому кредитним договором (а.с. 15).
Згідно з пунктом 1.2. договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 149 999,99 грн, строк кредитування 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту 12.07.2027 року, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 12.07.2023 року до 11.08.2024 року - 3 % від суми кредиту, з 12.08.2024 року до 11.08.2025 року - 2,5 % від суми кредиту, з 12.08.2025 року до 11.08.2026 року - 1,5 %, з 12.08.2026 року до 12.07.2027 року - 0,925 % від суми кредиту.
Також судом встановлено, що відповідачем підписано власноруч заяву - згоду про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» № 446406 від 12.07.2023 року, кредитний договір
№ 22039000618363 від 12.07.2023 року та паспорт споживчого кредиту, погоджено графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної ручної процентної ставки за цим договором (а.с. 16-18).
Відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні та надано можливість користуватися кредитними коштами, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 12.07.2023 року до 11.09.2025 року (а.с. 21-53).
Тобто АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.
17.07.2025 року АТ «Банк Кредит Дніпро» направлено ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості та рекомендовано сплатити заборгованість в розмірі 201 637,45 грн (а.с. 65).
Станом на день звернення позивача до суду вказані вимоги відповідачем не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена.
При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України). 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Встановлено, що кредитор виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, однак, як вбачається з досліджених доказів, відповідачем умови кредитного договору не виконані, в передбачений кредитним договором строк грошові кошти не повернуто.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором
№ 22039000618363 від 12.07.2023 року станом на 11.09.2025 року складає 204 137,59 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 123 135,23 грн; заборгованість за процентами в розмірі 2,36 грн; заборгованість за комісією в розмірі 81 000,00 грн (а.с. 54).
Таким чином, всупереч умов кредитного договору відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 81 000,00 грн суд зазначає наступне.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначений правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Ураховуючи те, що у кредитному договорі № 22039000618363 від 12.07.2023 року не зазначено перелік супровідних та супутніх банківських послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), позовні вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 81 000,00 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості за кредитним договором у розмірі 123 137,59 грн суду не надано, заперечення відповідача не спростовують наданих позивачем доказів, не містять доказів погашення заборгованості чи відсутності грошового зобов`язання, тому суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 449,65 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 21-157618 від 16.09.2025 року (а.с. 6).
У зв`язку з частковим задоволенням позову (60,32 %), на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 477,63 грн.
На підставі статей 204, 525, 526, 536, 626-629, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 272-274, 279, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 22039000618363 від 12.07.2023 року в розмірі 123 137,59 грн (сто двадцять три тисячі сто тридцять сім гривень п`ятдесят дев`ять копійок).
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1 477,63 грн (одна тисяча чотириста сімдесят сім гривень шістдесят три копійки).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ЄДРПОУ 14352406; ел. пошта info@creditdnepr.com, тел. 380800507700.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 03.07.2026

Суддя	Мельник А.В.