ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/748/26 Справа № 183/377/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року у складі судді Парфьонова Д.О. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2-8), в обґрунтування якого посилалось на те, що 21 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1290-4282. Договір про відкриття кредитної лінії разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідачеві наданий одноразовий ідентифікатор А8577 для підписання кредитного договору №1290-4282 від 21 жовтня 2023 року та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту – 8 000,00 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через вебсайт кредитодавця) – 14 днів; знижена % ставка – 2,50% в день; стандартна % ставка – 3,00% в день. Позивач указує, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання повідомлення SMS з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачеві. Позивач видав відповідачеві кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02 грудня 2019 року на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків. Станом на 05 грудня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 76 080,00 грн, з якої: прострочена заборгованість за кредитом – 8 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 68 080,00 грн. При цьому, кредитодавцем прийняте рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 37 200,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 880,00 грн. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 38 880,00 грн, з якої: прострочена заборгованість за кредитом – 8 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 30 880,00 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №1290-4282 від 21.10.2023 року у розмірі 38 880,00 грн, а також судовий збір.
Заочним рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1290-4282 від 21 жовтня 2023 року, яка утворилась станом на 05 грудня 2024 року у розмірі 38 880 (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, з якої: прострочена заборгованість за кредитом – 8 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 30 880,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок (а.с. 57-59).
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, залишено без задоволення (а.с. 92-93). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскарженого рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 96-104, 120-128). 
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 140-152).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, враховуючи наступне.
Задовольняючи позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що 21.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse/ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1290-4282. Даний договір укладений в електронній формі, а саме ОСОБА_1 було підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора А8577.
Позичальник підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору).
Згідно з п. 2.2 Договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позивальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.
Сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 на наступних умовах: розмір кредиту 8 000,00 гривень; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою стандартна процентна ставка, яка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (п.4.10. Договору), базовий період складає 14 календарних днів (п. 4.8 Договору), строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 15.08.2024 року (п.4.12. Договору).
Згідно з п. 4.13. договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять цілих, нуль сотих відсотків.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 80 000,00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14 Договору).
Крім того, ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту “CreditKasa”, які затверджено наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №64-П від 18.09.2023 року, паспорт споживчого кредиту; додаток № 3 до договору про відкриття кредитної лінії №1290-4282.
З довідки про перерахування суми кредиту №1290-4282 від 21.10.2023 року, виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вбачається, що 21.10.2023 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом здійснення переказу кошти у сумі 8 000,00 грн (платіж № 2381722140). Такі кошти перераховані на платіжну карту № НОМЕР_1 , яка зазначена позичальником як номер особистого електронного платіжного засобу у п. 12 Договору.
З інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», видно, що здійснений ТОВ «Укр Кредит Фінанс» платіж № 2381722140 у сумі 8 000,00 грн був успішно проведений 21.10.2023 року на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Станом на 05.12.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки по кредиту становив 76 080,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 8 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами — 68 080,00 грн.
В подальшому, позивачем було застосовано до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими відсотками у сумі 37 200,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 880,00 грн.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України) (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1290-4282 від 21.10.2023 року, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, відповідачу було надано кошти у позику в сумі 8 000,00 грн, які перераховано йому на картку, однак взятих зобов`язань за договором ОСОБА_1 не виконував неналежним чином, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами.
З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на наявних у справі доказах.
Зокрема, у справі наявні докази, які підтверджують волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору про відкриття кредитної лінії №1290-4282 від 21.10.2023 року шляхом підписання ним договору електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А8577; докази перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 на карту, зазначену ним у договорі та докази, які підтверджують неналежне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вищевказаним договором.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження укладення між сторонами договору кредитної лінії №1290-4282 від 21.10.2023 року, порушення відповідачем його умов, розміру заборгованості, а відповідачем не спростовано вказаних висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів перерахування коштів ОСОБА_1 є необґрунтованими, виходячи із наступного.
Факт перерахування коштів підтверджений належними доказами. У матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс», з якої чітко видно: 21.10.2023 року на платіжну картку з номером № НОМЕР_1 було здійснено переказ 8 000,00 грн за платіжним дорученням №2381722140. Цей номер картки вказаний особисто відповідачем у кредитному договорі як засіб отримання коштів.
Інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк», підтверджено, що здійснений ТОВ «Укр Кредит Фінанс» платіж №2381722140 у сумі 8 000,00 грн був успішно проведений 21.10.2023 року на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування факту того, що платіжна карта № НОМЕР_1 не емітована на його ім`я.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснював погашення заборгованості по кредитному договору. 
Належними, допустимими та беззаперечними доказами відповідач не спростував факту перерахування на його картковий рахунок зазначених коштів, про отримання яких  ОСОБА_1  наполягає ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» як фінансова установа, не є банком, та не може мати доступу до карткового рахунку відповідача і формувати відповідні виписки по рахунку, що є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не є його власником та вказана інформація є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач, як клієнт банку.
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).
У такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що відповідач не отримував кредитних коштів. І якщо такі кошти кредитодавцями мали бути перераховані на визначений у договорі картковий рахунок, то єдиним безспірним доказом може бути виписка по картковому рахунку, з якої можливо встановити відсутність або наявність певної банківської операції. І якщо сторона заперечує отримання коштів і має можливість подати такі докази, то тягар доказування таких обставин покладається саме на цю сторону.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі №761/42030/21, від 11 грудня 2023 року в справі №607/20787/19).
Доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи немає бухгалтерських документів про видачу кредиту не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання заявника на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставним. 
Отже, кредит був перерахований саме на картку, зазначену в договорі, відповідач погодився на умови, підписав договір за допомогою одноразового SMS-коду (ідентифікатора А8577), кошти зараховані на карту, отже, зобов`язання кредитора виконані.
Доводи апеляційної скарги щодо заборони нарахування штрафних санкцій за кредитним договором в період дії карантину та припинення їх нарахування у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки такі санкції позивачем не нараховувались та такі позовні вимоги не заявлялись.
Доводи скарги про те, що кредитним договором визначено строк його дії 14 днів, то саме в цей строк позивач мав право нараховувати відсотки є безпідставними оскільки спростовуються змістом самого кредитного договору згідно якого строк дії договору сторонами визначено 300 днів (п. 4.12. Договору), а тому позивачем нараховані відсотки в межах дії договору та після його спливу позивачем не нараховувались, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Посилання апелянта на постанови Верховного суду колегія суддів не бере до уваги, оскільки встановлені в них обставини є відмінними від встановлених обставин у даній справі.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Заочне рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року — залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено «21» травня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича 
М.Ю.Петешенкова
М.О. Макаров