Справа № 750/1597/26
Провадження № 2/750/1660/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря – Левченка К.С.,
за участю представника позивача Ковпинець Н.В.,
представника відповідача Шаповлова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

в с т а н о в и в :

у лютому 2026 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у розмірі 137522 грн.
Обґрунтовано позов тим, що до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради повторно звертався ОСОБА_1 із заявою від 22 лютого 2018 року про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним. Згідно з наданими документами, зокрема висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 № 254 від 05.02.2018, відповідно до Порядку ОСОБА_1 з 01 лютого 2018 року до 31 липня 2018 року була призначена допомога на догляд за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою з інвалідністю II групи, у розмірі 1700 грн. (рішення про призначення допомоги від 26.02.2018). Виплату на догляд відповідачу було неодноразово продовжено. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, встановлено, що ОСОБА_1 та особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 неодноразово перетинали державний кордон України як разом, так і окремо. Зважаючи на викладені обставини, відповідач права на отримання допомоги на догляд не мав за періоди: лютий-липень 2018 року, лютий-жовтень 2019 року, січень 2020 року – травень 2021 року, липень 2021 року – серпень 2022 року, листопад 2022 року – лютий 2023 року, квітень 2023 року – березень 2024 року, що призвело до зайво виплачених бюджетних коштів у сумі 137522 гривні. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У встановлений законом строк представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що допомога на догляд за матір`ю ОСОБА_2 надавалась без звернення з 12.03.2020 по 30.07.2023, а тому відповідач не мав надавати такі заяви 24.11.2020, 03.06.2021 та 23.11.2021. Також, така допомога надавалась без звернення з 07.03.2022 по теперішній час, а тому відповідач також не мав би подавати такі заяви 22.09.2022, 17.03.2023 та 23.11.2021. Умовою надання такої допомоги є проживання (перебування) на одній житловій площі з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею. Представник зазначає, що ОСОБА_1 як проживав з ОСОБА_2 , так і продовжує проживати до теперішнього часу, змін у складі їх сім`ї не відбулося, зареєстроване місце проживання у них також не змінилося, а тому відповідач не зобов`язаний був повідомляти позивача про це.
Представник позивача з використанням системи «Електронний суд» надіслала до суду відповідь на відзив, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про те, що він не здійснював/не буде здійснювати догляд за особою з інвалідністю ( ОСОБА_2 ) під час виїзду за кордон, не повідомив у визначені строки Департамент, більше того безпідставно звертався до Департаменту за призначенням виплати йому допомоги, що призвело до її незаконного отримання у значному розмірі. Така його поведінка кваліфікується як недобросовісна. Тому, кошти в розмірі 137 522,00 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу, як набуті без достатньої правової підстави. Доказами перетину кордону ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як разом так і окремо, є повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.04.2024 р. № 19-24327/18/24, від 07.05.2024 р. № 19-31075/18/24, від 17.06.2024 р. № 19-41937/18/24, від 25.06.2024 р. № 19-44355/18/24 та від 08.07.2024 р. № 19- 47157/18/24.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.
Також, представник відповідача зазначив, що відповідач разом з матір`ю винаймали житлове приміщення у Німеччині з липня 2019 року, а тому відповідач здійснював догляд за матір`ю як в Україні, так і під час проживання за межами України, в Німеччині.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 
ОСОБА_1 звертався до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради із заявою від 22 лютого 2018 року про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (а.с. 8).
Згідно з наданими документами, зокрема, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 №254 від 05.02.2018 року (а.с. 9), відповідно до Порядку ОСОБА_1 з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. була призначена допомога на догляд за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою з інвалідністю ІІ групи, у розмірі 1 700 грн. 00 коп. (рішення про призначення допомоги від 26.02.2018 р.) (а.с. 11).
Розпорядженням від 25.06.2018 ОСОБА_1 проведено перерахунок виплат і розмір допомоги склав 1777 грн. (а.с. 12). 
З аналогічними заявами ОСОБА_1 звертався 30.11.2018, 31.05.2019 та 27.11.2019. Відповідно ОСОБА_1 призначалася допомога на догляд за матір`ю:
- з 01.11.2018 по 30.11.2018 в сумі 1 777 грн 00 коп. (рішення від 30.11.2018); 
- з 01.12.2018 по 30.04.2019 в сумі 1 853 грн 00 коп. (рішення від 30.11.2018);
- з 01.05.2019 по 30.06.2019 в сумі 1 853 грн 00 коп. (рішення від 05.06.2019);
- з 01.07.2019 по 31.10.2019 в сумі 1 936 грн 00 коп. (розпорядження 25.06.2019);
- з 01.11.2019 по 30.11.2019 в сумі 1 936 грн 00 коп. (рішення від 02.12.2019);
- з 01.12.2019 по 30.04.2020 в сумі 2 027 грн 00 коп. (рішення від 02.12.2019).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - постанова № 211) у редакції від 31 березня 2020 року було установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на усій території України карантин.
На підставі цього ОСОБА_1 було продовжено виплату допомоги на догляд за матір`ю на період з 01.05.2020 по 31.12.2020 у розмірі 2027 грн. (розпорядження від 06.04.2020, 21.05.2020, 19.06.2020, 04.09.2020, 22.09.2020, 21.10.2020).
Згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 24.11.2020 йому призначено допомогу на догляд за матір`ю з урахуванням перерахунку в сумі 2118 грн. з 01.07.2020 по 30.11.2020 та в сумі 2189 грн. з 01.12.2020 по 30.04.2021 (рішення від 01.12.2020) (а.с. 32). Виплата вказаної допомоги продовжувалась на підставі постанови № 264 з 01.05.2021 по 01.07.2021 у розмірі 2189 грн. (розпорядження від 22.04.2021 та від 21.05.2021) (а.с. 37, 38).
Аналогічні заяви надійшли від ОСОБА_1 : 03.06.2021 – призначено виплату допомоги з 01.07.2021 по 31.10.2021 в сумі 2294 грн. (рішення від 11.06.2021); 23.11.2021 – призначено виплату в сумі 2294 грн. з 01.11.2021 по 30.11.2021 та в сумі 2393 грн. з 01.12.2021 по 30.04.2022 (рішення від 29.12.2021) (а.с. 39, 42, 44, 46).
Розпорядженнями на продовження строку виплати від 22.04.2022, від 20.05.2022, від 23.06.2022, 21.11.2022, 16.06.2023, від 15.09.2023 та 19.12.2023, допомога на догляд ОСОБА_1 продовжено з 01.05.2022 по 30.09.2022, з 01.09.2022 по 28.02.2023 року, з 01.03.2023 по 31.08.2023 у розмірі 2589 грн.
Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.04.2024 №19-24327/18/24, від 07.05.2024 №19-31075/18/24, від 17.06.2024 №19-41937/18/24, від 25.06.2024 №19-44355/18/24 та від 08.07.2024 №19-47157/18/24 встановлено, що ОСОБА_1 та особа з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 неодноразово перетинали державний кордон України як разом, так і окремо.
Рішенням Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради №8714 від 20.08.2024 року, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги на догляд та підраховано переплату (а.с.66)
Повідомленням №21-12/165 від 10.05.2025 року поінформовано ОСОБА_1 про надмірно виплачені бюджетні кошти та запропоновано їх повернути добровільно. Одночасно повідомлено про стягнення коштів в судовому порядку у разі відмови добровільного відшкодування (а.с.69).
Умови, порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, отримуваної відповідачем визначено Законом України «Про психіатричну допомогу». На підставі вказаного Закону України Урядом затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1192 від 02 серпня 2000 року.
Порядок призначення визначає перелік документів, які повинні бути надані для призначення державної допомоги, підстави для призначення виплати та її припинення та перелік дій особи-отримувача у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги, тощо.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.
Відповідно до п. 4 Порядку призначення №1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.
Згідно з п. 7 Порядку для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення: заява; документ, що посвідчує особу; декларація про доходи та майновий стан; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.
Відповідно до п. 8 Порядку, допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.
Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця.
У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи. Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.
Згідно з п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України).
Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
У якості критеріїв для того, аби вважати суму щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, виплаченою безпідставно і надмірно, в конструкції норм Порядку №1192, передбачено лише зловживання громадян у формі: 1) подання документів із свідомо неправдивими відомостями, 2) неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, 3) приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (ч. 5 ст. 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, вони не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 26 квітня 2018 року у справі «CAKAREVIC v.CROATIA» суд звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії», у справі «Трґо проти Хорватії» ).
Суд зауважує, що зловживанням або недобросовісністю з боку набувача соціальної допомоги в розумінні норм цивільного законодавства, зокрема, вищевказаного Порядку, є подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Матеріали справи не містять належних доказів наявності навмисного подання відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 43649464) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення надміру виплачених коштів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 29.05.2026.

Суддя