Справа № 135/1050/26
Провадження № 3/135/347/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
06.07.2026          м. Ладижин
Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
09.06.2026 близько 9 год. 10 хв. в м.Ладижин по вул.Наконечного водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, зміна покриву шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний відеореєстратор 854929. Чим порушив п.2.5. ПДР – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Пояснив, що він їхав в м. Ладижин по вул. Наконечного, його зупинили 3 екіпажі поліції. Запитували його облікові дані. Він запитав причину зупинки автомобіля, йому пояснили, потім поліцейські почали адресувати, заблокували йому рух автомобілем. Він почав закриватись в автомобілі, зателефонував знайомому. Приїхали працівники ТЦК, перевірили його дані. Згодом працівник поліції почав оформлювати щодо нього протокол, незважаючи на те, що він не заперечував щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки ніяких наркотиків не вживає, через наявність захворювання. Свідка заставили написати заяву, що він передав йому право керування автомобілем. Потім він поїхав в лікарню, але там не хотіли проводити огляд. Тому він сам поїхав і здав аналізи на наркотики, які показали відсутність в організмі таких речовин. Додатково пояснив, що при спілкуванні з працівниками поліції він не виходив з автомобіля, оскільки не довіряв працівникам поліції, побоювався, що його замість лікарні можуть завезти до територіального органу ТЦК, хоча він має захворювання та не придатний до проходження служби. Мав третю групу інвалідності, яку йому не продовжили, що він на даний час оскаржує.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Басараб О.Д. подала до суду заперечення, які підтримала в судовому засіданні, згідно яких просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. У запереченнях зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. В матеріалах справи наявний відеозапис, відповідно до якого ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків події, коли свідки даної події були, що підтверджується матеріалами відеозапису. Свідком даної події був ОСОБА_2 , який доставляв ОСОБА_1 до лікарні для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Прибувши з ОСОБА_2 ло лікарні 09.06.2026 року близько 10:30 год. ОСОБА_1 було відмовлено в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння через відсутність у нього направлення. Після чого ОСОБА_2 поїхав з ОСОБА_1 до медичного закладу «Центр здоров`я», де останній здав «Аналіз сечі на вміст наркотичних речовин». В результаті лабораторних досліджень №17941 ОСОБА_1 має результат «негативний». Окрім того, відповідно до довідки від 25.06.2026 року ОСОБА_1 за медичною допомогою в наркологічний кабінет за останні 5 років не звертався.
Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , винність його доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №687939 від 09.06.2026; Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в КП «Ладижинська міська лікарня» від 09.06.2026, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; відеозаписом з бодікамери поліцейського.
Так, відповідно до даних відеозаписів з бодікамери поліцейського, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на DVD-диску, вбачається, що він вранці 09.06.2026 в м.Ладижин по вул.Наконечного керував ТЗ «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. 
В подальшому відеозаписом в хронологічному порядку зафіксовано такі обставини на місці зупинки транспортного засобу із відображенням за часом, зазначеним згідно відеозапису.
Відеозаписом підтверджується, що після зупинки та спілкування із водієм працівником поліції було зазначено причину зупинки транспортного засобу (9 год. 10 хв за часом у відеозаписі), роз`яснено права, зазначено про встановлення ним наявності ознак наркотичного сп`яніння, та озвучено їх, а саме – невиразна вимова, порушення координації рухів, неадекватна поведінка (9 год 14 хв). Після чого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні (9 год. 15 хв.). Згодом працівник поліції неодноразово повторював оголошену пропозицію про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медзакладі (9 год. 17 хв., 9 год. 19 хв., 9 год. 21 хв., 9 год. 24 хв.). Не отримавши чіткої та однозначної відповіді, працівник поліції оголосив про відсторонення від керування транспортним засобом (9 год. 19 хв.). Згідно даних відеозапису видно, що ОСОБА_1 вказує, що не відмовляється від проходження огляду (9 год. 22 хв.). Після чого поліцейський вказує на необхідність проїхати в мед заклад службовим автомобілем. Роз`яснює, що невихід з автомобіля буде розцінюватись як відмова від проходження огляду. На що ОСОБА_1 вказує, що не відмовляється від огляду, однак з автомобіля не виходить (9 год. 22 хв.).
Таким чином, з відеозапису видно, що на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.
Працівником поліції оголошено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (9 год. 25 хв.). Після чого водій продовжив відмову від проходження огляду.
Вказані докази суд бере до уваги, оскільки вони не суперечать один одному, є належними та взаємодоповнюваними, тому не викликають сумнівів у своїй достовірності та об?єктивності. 
Жодних сумнівів у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення у суду немає.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Відповідно до пункту 1.3, 1.9, 2.5 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Закон не передбачає можливості висунення особою, яку зупинили працівники поліції, умов проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому у ситуації, яка розглядається, немає підстав вважати, що ОСОБА_1 , відмовившись залишати автомобіль та перебування в ньому весь час під час спілкування з поліцейським, фактично погодився пройти такий огляд.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
ОСОБА_1 як особа, що керувала транспортним засобом (водій), а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України, зокрема мав бути обізнаним із п. 2.5 Правил дорожнього руху України щодо обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пояснення ОСОБА_1 та захисника в судовому засіданні про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд вважає надуманими, і такими, що дані з метою захисту по даній справі з метою уникнення відповідальності. Такі пояснення є такими, що суперечать іншим матеріалам справи, зокрема даним відеозапису. 
Такі дії ОСОБА_1 , зафіксовані на відеозаписі, однозначно свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Незважаючи на те, що він в певні моменти вказував, що не відмовляється від огляду, дослідивши відеозапис в цілому, судом встановлено, що зафіксована на відеозаписі вся хронологія спілкування ОСОБА_1 з поліцейським однозначно та безсумнівно вказує на те, що він, відмовившись проїхати до медичного закладу та взагалі відмовившись залишити свій автомобіль, фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Зазначення після складання протоколу ОСОБА_1 про те, що він самостійно здав відповідні аналізи в лікарні та пройшов огля на стан сп`яніння, яким підтверджено, що в його організмі відсутні наркотичні речовини, жодним чином не спростовує те, що він перед цим відмовився від огляду. При цьому суд враховує, що добросовісна поведінка особи передбачає дотримання послідовності своєї поведінки, а не висловлювання взаємовиключних тверджень і вимог.
При цьому, згідно встановленого законом порядку, визначено конкретний проміжок часу протягом якого необхідно забезпечити проведення огляду на стан сп`яніння.
Згідно положень ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники поліції були упередженими щодо нього повністю спростовуються даними відеозапису. Оскільки працівник поліції діяв згідно чинного законодавства, спілкувались коректно, неодноразово пропонував пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснював наслідки відмови, роз`яснював права та наслідки вчинення чи не вчинення відповідних дій.
Щодо твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, слід відмітити таке.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані діяння особи є окремими складами адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказане діяння є окремим складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, відсутність в матеріалах справи доказів перебування особи в стані наркотичного сп`яніння в даному конкретному випадку не свідчить про відсутність складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він ніколи не вживав наркотики, а їх вживання йому протипоказано через стан здоров`я, не спростовує встановлених судом обставин справи, оскільки за наявності виявлених працівниками поліції ознак сп`яніння та законної вимоги пройти огляд, відмова від його проходження утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, відмова від проходження огляду у поєднанні встановлених ознак перебування особи у стані сп`яніння є достатнім для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від подальшого доведення фактичного стану сп`яніння.
Більше того поліцейський, який не є лікарем, попередньо вирішує про наявність або відсутність ознак сп`яніння і виявивши у водія такі ознаки, працівник поліції має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння.
Посилання сторони захисту на самостійне проходження медичного огляду в подальшому також не впливає на правову кваліфікацію дій, оскільки закон вимагає проходження огляду на вимогу поліцейського у визначеній процедурі, а не у довільний час та на власний розсуд після оформлення матеріалів. Крім того того, як вже зазначалось, протокол було складено за відмову від проходження огляду, а не за перебування у стані наркотичного сп`яніння, і оскільки факт відмови підтверджений належними доказами, факт того, що особа не перебувала у стані сп`яніння після оформлення матеріалів, не спростовують складу адміністративного правопорушення.
Посилання сторони захисту на пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 жодним чином не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Так, свідок ОСОБА_2 вказав, що вранці йому зателефонував ОСОБА_1 , він приїхав на місце його зупинки, бачив, що він не виходить з машини, був заблокований автомобілями поліції. До них під`їжджали працівники ТЦК, перевірили дані і поїхали. Потім йому передали право керування автомобілем, про це написав розписку, він сів в авто та поїхав. Чув щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння, не чув щоб він відмовлявся.
Поясненням свідка відповідають даним відеозапису, на якому зафіксовано неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Те, що свідок вказав, що не чув як ОСОБА_3 відмовлявся від огляду не суперечить матеріалам справи, оскільки із відеозапису видно, що ОСОБА_1 не виходив з автомобіля, відтак, не погодився на проходження огляду. 
Невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17).
Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
При накладенні на ОСОБА_1 cтягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи викладене, особу порушника, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, порушник заслуговує на адміністративне стягнення у розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в сумі 34 000 грн. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя