Справа № 157/2072/25
Провадження №2/157/157/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
15 травня 2026 року 	місто Камінь-Каширський  	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого – судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Зеленка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 23 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (далі – кредитодавець та/або ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС») та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) уклали договір №9883375 (далі – договір).
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі – кредитодавець та/або ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) 25 грудня 2021 уклали договір №5084731 (далі – договір).
Відповідно до договорів, основними умовами кредитів передбачено всі істотні умови договорів, а саме: розмір кредитів, строки користування кредитами, строк дії договорів, відсоткові ставки за користування кредитами, загальна вартість кредитів та всі інші платежі, пов`язані з виконанням наведених вище договорів.
Відповідно до договору №9883375 від 23.11.2021 кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (далі – кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Відповідно до Розділу І договору: розмір (сума) кредиту становить 4100 грн; нарахування кредитором процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повного повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту; позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами 1.6.-1.8. кредитного договору. Сторонами погоджені умови пролонгації строку користування кредитом. Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року.
Згідно з п. 1.1. договору №5084731 від 25.12.2021 кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.
29.11.2021 було укладено договір №29/11-1 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9883375. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9883375. 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9883375. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №9883375.
26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5084731. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №5084731.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №9883375 від 23.11.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9697 грн 39 к, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4100 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 5522 грн 70 к.; інфляційні збитки – 65 грн 60 к.; нараховані 3% річних – 09 грн 09 к.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №5084731 від 25.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15 960 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 10 800 грн; заборгованість за комісіями – 1160 грн.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними вище договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25 657 грн 39 к., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 8100 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 16 322 грн 70 к.; заборгованість за комісіями – 1160 грн; інфляційні збитки – 65 грн 60 к.; нараховані 3% річних – 09 грн 09 к.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами №9883375 від 23.11.2021 та №5084731 від 25.12.2021 у розмірі 25 657 грн 39 к., а також понесені судові витрати.
Представник позивача Сердійчук Я.Я. у судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.
Дотримуючись положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9883375 (а.с. 8-10) у вигляді електронного документа, який підписаний відповідачем електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора В-304421.
Згідно з пунктами 1.1-1.9 договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (надалі – кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Тип кредиту: фінансовий кредит. Загальний розмір (сума) кредиту: 4100 грн. Дата надання/видачі кредиту – в день укладання цього договору. Кредит надається строком на 60 днів (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом: 22.01.2022. Позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі: з 1-го по 30-й день користування кредитом – 1,9900%; з 31-го по 60-й день користування кредитом – 2,5000%. Рекомендована дата повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів у сумі 9622 грн 70 к. – 23.12.2021. У разі відсутності змін щодо строку кредитування, встановленого п. 1.5 договору, розмір процентної ставки, встановленої п. 1.7 договору, залишається незмінним. 
Відповідно до пунктів 1.14-1.18 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти (плату за користування кредитом), які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту за кожний день користування кредитом. Тип процентної ставки у п. 1.7: фіксована. Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань але не більше 1 (одного) календарного року. На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 17845,46%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 9622 грн 70 к. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з пунктами 2.1-2.3 договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника в день укладення договору, але не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів із моменту його укладення. У разі, якщо день укладення договору не співпадає з днем зарахування коштів – строк кредитування починається з моменту зарахування коштів на картку позичальника та відповідним чином переносяться строки в договорі. Реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: 537541ХХХХХХ3725. Позичальник може повернути кредит повністю або частково шляхом внесення готівки в касу кредитодавця, у тому числі у будь-якому відокремленому підрозділі кредитодавця, шляхом внесення готівки в касу Приватбанк, шляхом внесення коштів через програмно-технічні комплекси самообслуговування Приватбанк, шляхом безготівкового переказу коштів засобами веб-сайту privat24.ua, blago.ua, cashpoint.ua (у т.ч. через особистий кабінет). Позичальник самостійно сплачує за послуги з переказу коштів у відповідності до тарифів обраного позичальником фінансового посередника.
Електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора В-304421 відповідачем також підписані додаток №1 до вказаного вище кредитного договору графік платежів (а.с. 10 зворот), паспорт споживчого кредиту ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (а.с. 11), заявка на отримання кредитних коштів та встановлення ділових відносин між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 (а.с. 12).
Аналізуючи зміст вказаного кредитного договору, суд встановив, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту.
Судом також встановлено, що згідно з укладеним кредитним договором 23.11.2021 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4100 грн на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (а.с. 29).
У наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 29 зворот-30) визначено, що станом на 27.01.2022 боржник має заборгованість перед ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у розмірі 9622 грн 70 к., що складається з основного боргу 4100 грн, залишку відсотків – 5522 грн 70 к.
Таким чином матеріалами справи підтверджується факт укладення кредитного договору та виконання умов договору позичальником щодо надання коштів у кредит, а також неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що добровільно не сплачена.
Як вбачається з матеріалів справи 29 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29/11-1, відповідно до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №9883375, що підтверджується реєстрами боржників (а.с. 36 зворот-38, 39).
Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт капітал» за кредитним договором №9883375 станом на 10.01.2023 (а.с. 31) вбачається, що загальна сума заборгованості становить – 9697 грн 39 к., з яких: сума заборгованості по основній сумі боргу – 4100 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги – 5522 грн 70 к.; нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України – 09 грн 09 к.; інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України – 65 грн 60 к.
ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 50-53), у тому числі за договором №9883375, що підтверджується реєстрами боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 54-55, 56), у якому за №91434 зазначений ОСОБА_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором №9883375 від 23.11.2021 (а.с. 32), заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.08.2025 складає 9697 грн 39 к., з яких: заборгованості за тілом кредиту – 4100 грн; заборгованості за відсотками – 5522 грн 70 к.; 3% річних – 09 грн 09 к.; інфляційні збитки – 65 грн 60 к.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до договору про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги №28-08/2025 від 28.08.2025 (а.с. 57-58), у тому числі за кредитним договором №9883375, що підтверджується реєстрами боржників в друкованому (підписаному)вигляді до договору №28-08/25 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 28.08.2025 (а.с. 62 зворот-64, 65), у якому за №2797 зазначений ОСОБА_1 .
Також судом встановлено, що 25 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №5084731 (а.с. 13-17), за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1. договору).
Згідно з пунктами 1.2.-1-4. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 гривень у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів із 25.12.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 09.01.2022.
Відповідно до пунктів 1.5.-1.5.2. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2960 грн у грошовому виразі та 71,345,146.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6960 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 1160 грн, яка нараховується за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з пунктами 1.6.-1.7. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, п. 2.3 цього договору.
Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
У п. 2.3. договору визначена пролонгація строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
На підтвердження продовження строку (пролонгації) користування кредитом позивачем не подано доказів звернення відповідача в електронній формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через його особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації ним такого права.
Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
До зазначеного договору додано також додатки №1 та №2 до нього, а саме графік платежів (а.с. 17 зворот), паспорт споживчого кредиту №5084731 (а.с. 18).
Кредитний договір та додатки до нього було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора F70825, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача ( НОМЕР_1 ) (а.с. 27).
Відповідно до умов договору товариство надало ОСОБА_1 кредит шляхом зарахування на платіжну картку останнього № НОМЕР_2 суму коштів 4000 грн, що стверджується квитанцією від 25.12.2021 (а.с. 27 зворот).
Суд вважає доведеним факт укладення 25.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №5084731 в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та виконання ТОВ «МІЛОАН» свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 4000 гривень.
Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 5084731, сформованою ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 28), ОСОБА_1 на виконання умов договору кошти не сплачував, внаслідок чого станом на 24.02.2022 у нього виникла заборгованість у розмірі 15 960 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 800 грн – заборгованість по процентам та 1160 грн заборгованість за комісією.
Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за договором про споживчий кредит №5084731 від 25.12.2021, а тому такий підлягає перерахунку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Пунктом 1.5.1 вказаного договору про споживчий кредит передбачено сплату комісії, пов`язаної за надання кредиту, 1160 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі №363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28)). Тому у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (пункт 31.25)).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи зазначене вище, умови договору про споживчий кредит №5084731 від 25.12.2021 щодо сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, є нікчемними.
Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.
Суд відхиляє здійснений ТОВ «МІЛОАН» у відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №5084731 та в розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 06.11.2025, до договору №5084731 від 25.12.2021 (а.с. 33), розрахунок заборгованості в частині нарахування комісії за оформлення кредиту в розмірі 1160 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» клієнт – первісний кредитор, відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав або яке виникне у майбутньому, а фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками (п. 2.1 договору) (а.с. 40-42).
Відповідно до платіжної інструкції №448090005 від 26.07.2024 (а.с. 46), акту прийому-передачі реєстру боржників для друку від 26.07.2024 до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с. 45 зворот), реєстру боржників для друку від 26.07.2024 до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с. 46 зворот), витягу з реєстру боржників для друку від 26.07.2024 до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с. 49) підписаних між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов договору факторингу укладеного між ними, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором №5084731 від 25.12.2021 на загальну суму 15 960 грн, з яких 4000 грн заборгованість за кредитом, 10 800 грн заборгованість по процентам за користування кредитом та 1160 грн заборгованість по комісії за надання кредиту.
Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги до позивача у спірних правовідносинах.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000 гривень.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З наданого представником позивача розрахунку встановлено, що за період поза межами строку кредитування, позикодавець продовжував нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.
Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 15 днів.
Наведені у п. 2.3 умови договору щодо пролонгації без згоди позичальника, а також встановлення умови про надання згоди споживача на автопролонгацію договору є суперечливими, позаяк пунктом 1.3 кредитного договору чітко визначено, що строк кредиту становить 15 днів та у договорі не вказано іншої умови, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому розділом п. 2.3 цього договору, для можливості висловити незгоду з автопролонгацією.
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору є безпідставним, тому проценти за користування коштами за кредитним договором повинні нараховуватися впродовж 15 днів.
За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за договором про споживчий кредит №5084731 протягом 15 денного строку дії договору за процентною ставкою 3% у розмірі 1800 грн (4000 грн (сума кредиту) х 3% (процентна ставка) = 120 грн х 15 днів (строк кредитування)).
На час розгляду справи боржник свої зобов`язання за вказаним договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №5084731 від 25.12.2021 становить 5800 грн, з яких 4000 грн – основний борг та 1800 грн – відсотки за користування кредитом.
Враховуючи зазначене вище, з урахуванням обставин та підтверджуючих ці обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5800 грн заборгованості за договором про споживчий кредит №5084731 від 25.12.2021.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг із реєстрів боржників до договору факторингу не може вважатися належними доказами наявності такої заборгованості.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором №9883375 від 23.11.2021 у розмір 9697 грн 39 к., з яких: основний борг – 4100 грн; заборгованість за відсотками – 5522 грн 70 к.; 3% річних – 09 грн 09 к.; інфляційні збитки – 65 грн 60 к. та за договором про споживчий кредит №5084731 від 25.12.2021 у розмірі 5800 грн, з яких: основний борг – 4000 грн; відсотки за користування кредитом – 1800 грн, що разом становить 15 497 грн 39 к.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» просило суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Суд, частково задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 60,40%, а саме – 1463 гривні 13 копійок.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с. 69-70), укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку на надання юридичної допомоги №189 від 01.10.2025 (а.с. 72); витяг з акту№21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 (а.с. 73), згідно з якими вартість послуг із надання правничої допомоги становить 13 000 гривень.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, розмір стягнутої заборгованості, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є явно завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).
Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 60,40%, а саме – 2416 гривень.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №9883375 від 23 листопада 2021 року та за договором про споживчий кредит №5084731 від 25 грудня 2021 року в розмірі 15 497 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 39 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 1463 (одна тисяча чотириста шістдесят три) гривні 13 копійок та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) гривень.
Рішення може бути переглянуте Камінь-Каширським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана ним протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», вулиця Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150, код в ЄДРПОУ 42640371; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий 	  	Б.С. Гамула