ЄУН: 336/6297/21
Провадження №: 3-в/336/68/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Коваленко Павло Леонідович, за участю секретаря судового засідання Цвєткової Т.В., розглянувши клопотання адвоката Мурашко Ігора Олександровича про звільнення від покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення,
ВСТАНОВИВ:
В провадження судді Шевченківського районного суду Коваленко П.Л. надійшло клопотання адвоката Мурашко Ігора Олександровича про звільнення від покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення.
В обґрунтуванні якого зазначив, що 20 серпня 2021 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя була розглянута справа № 336/6297/21, провадження 3/336/2527/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, за результатами розгляду якої була винесене постанова про застосування відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб.
09.09.2021 постанова по справі №336/6297/21, провадження 3/336/2527/2021 була звернена до виконання і направлена начальнику ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Згідно ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Посилаючись на ст.ст.304, 305 КУпАП, практику Європейського суду з прав людини, ст.80 КК України, просив звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку з закінченням строку давності виконання.
Дослідивши матеріали справи, матеріали клопотання, дослідивши наявні письмові докази у сукупності,суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до вимог ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129 Конституції України встановлено те, що однією із основних засад судочинства є «обов`язковість судового рішення».
Судом встановлено, що 20.08.2021 суддею Шевченківського районного суду м.Запоріжжя була розглянута справа про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб.
Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 31.08.2021. Після чього, 09.09.2021 була звернута до виконання.
З матеріалів справи вбачається, що постанова суду була відправлена до Відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, однак відповідь щодо виконання даної постанови до суду не надійшло.
За правилами статті 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.
Суд звертає увагу на те, що строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.
Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.
З огляду на вказане, судом вчасно було звернуто постанову від 20.08.2021 до примусового виконання, яка набрала законної сили 31.08.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.
Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 та регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме нормист.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Захисником Мурашком І.О. не надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 не ухилявся від відбуття стягнення та не вчинив нового правопорушення.
Відповідно до вище викладеного, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 298, 302-305, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката Мурашко Ігора Олександровича про звільнення від покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення – відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя П.Л. Коваленко