Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року Справа№200/308/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач 2, ГУ ПФУ в Хмельницькій області), в якому позивач просив:
1. визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345);
2. зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до пільгового стажу за Списком № 1 з 25 листопада 2013 року до дати звернення – 19 грудня 2024 року;
3. зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувати пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 Закону № 345 у розмірі 80% заробітної плати, визначеної відповідно до ст. 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058), з якої обчислюється пенсія з дати звернення, а саме з 19 грудня 2024 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
16 січня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази у відповідача 1 та у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області).
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, яка йому призначена з 21 листопада 2013 року відповідно до Закону № 1058.
19 грудня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії, для розгляду якої за принципом екстериторіальності визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області.
ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345, через відсутність необхідного пільгового стажу – 15 років.
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області, які полягали у відмові в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач вказував на те, що довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30 липня 2024 року № 795 підтверджено, що він працював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 в періоди з 03 вересня 2001 року по 06 вересня 2001 року, з 11 вересня 2001 року по 05 серпня 2005 року, з 06 серпня 2005 року по 31 жовтня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 14 квітня 2008 року, з 15 квітня 2008 року по 31 липня 2008 року, з 01 серпня 2008 року по 10 травня 2010 року, з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2014 року.
Зазначив, що згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 217624 від 22 березня 2023 року йому повторно встановлена інвалідність третьої групи довічно внаслідок трудового каліцтва.
Трудове каліцтво є наслідком нещасного випадку на виробництві, що стався з позивачем 14 серпня 2012 року, який на той час працював заступником механіка підземного, що підтверджено актами розслідування нещасного випадку (форма Н-5) та про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, (форма Н-1).
Позивач доводив, що з урахуванням часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва у зв`язку з нещасним випадком на виробництві його пільговий стаж за Списком № 1 складає 22 роки 11 місяців 16 днів.
Однак рішенням від 25 грудня 2024 року № 914270177035 ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило позивачу в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 у зв`язку з відсутністю 15 років стажу підземної роботи за Списком № 1, виходячи з того, що пільговий стаж становить лише 11 років 10 місяців 20 днів.
При цьому пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку нещасним випадком на виробництві.
Позивач вказував на те, що до 25 листопада 2013 року працював заступником механіка підземного з повним робочим днем в шахті, а тому час перебування на інвалідності підлягає зарахуванню до стажу за вказаною спеціальністю.
Позивач покликався на норми абз. 3, 4 ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 33 Закону № 1058, ст. 1, 8 Закону № 345, ч. 4 ст. 9 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі – Закон № 2694) з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17, і доводив, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
З огляду на викладене позивач доводив, що має право на зарахування часу перебування на інвалідності з 25 листопада 2013 року до дати звернення з заявою про перерахунок пенсії (19 грудня 2024 року) до страхового і пільгового стажу на підземних роботах.
Позивач наголошував, на безпідставності твердження пенсійного органу про те, що час перебування на інвалідності не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки позивач продовжив працювати, оскільки законодавство не обмежує право людини з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва продовжити працювати на будь-якій посаді, якщо така людина має можливість продовжити працювати. При цьому законодавець чітко визначає право людини на зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 05 грудня 2019 року у справі № 185/8539/16-а, від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.
Просив задовольнити позов.
Відповідач 1 – ГУ ПФУ в Запорізькій області позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносин діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.
Відповідач 1 зауважив, що відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1) після розгляду заяви ОСОБА_1 його електронна пенсійна справа передана до ГУ ПФУ в Донецькій області як органу, що призначає пенсію, за місцем проживання позивача.
Відтак, відповідач 1 стверджує, що за відсутності матеріалів пенсійної справи він не має можливості відновити порушене право позивача шляхом прийняття відповідного рішення, а тому саме ГУ ПФУ в Донецькій області має як обов`язок, так і можливість виконати зобов`язальну частину судового рішення у цій справі.
Відповідач 1 доводив, що правомірно відмовив в перерахунку пенсії через відсутність у ОСОБА_1 необхідного пільгового стажу, виходячи з приписів абз. 3, 4 ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, ст. 1, 8 Закону № 345, ч. 4 ст. 9 Закону № 2694, оскільки згідно з матеріалами електронної пенсійної справи його пільговий стаж на підземних роботах за Списком № 1, врахований по 24 листопада 2013 року, становить 11 років 10 місяців 20 днів, а додаткових документів разом з заявою про перерахунок пенсії позивач не надав.
Крім того, відповідач 1 вважає, що спосіб захисту, про який просить позивач, не може бути застосований, оскільки становитиме втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Просив відмовити в позові.
Відповідач 2 – ГУ ПФУ в Хмельницькій області позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.
Зазначив, що 19 грудня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності згідно зі ст. 8 Закону № 345 з урахуванням збільшення пільгового стажу.
За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Запорізькій області.
25 грудня 2024 року ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення № 914270177035, яким відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відповідач 2 зазначив, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 25 листопада 2013 року по 19 грудня 2024 року не зарахований до підземного стажу за Списком № 1, оскільки позивач не надав документи, зазначені у ч. 1 ст. 24 Закону № 1058.
Відповідач 2 вважає, що оскільки стаж позивача на підземних роботах за Списком № 1 становить 11 років 10 місяців 20 днів, тобто менше ніж 15 років, ГУ ПФУ в Запорізькій області правомірно відмовило йому в перерахунку пенсії із застосуванням ст. 8 Закону № 345.
Відповідач 2 також вважає, що спосіб захисту, про застосування якого просить позивач, становитиме втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу, а тому не може бути застосований.
Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ухвалою від 16 січня 2025 року суд витребував у відповідача 1 пенсійну справу (копії матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними у ній документами; заяву позивача про перерахунок пенсії від 19 грудня 2024 року та всі документи, що були подані разом з нею; рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25 грудня 2024 року № 914270177035, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача від 19 грудня 2024 року; у ГУ ПФУ в Донецькій області – пенсійну справу (копії матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними у ній документами, в тому числі рішення про призначення пенсії (з розрахунком стажу і заробітку), рішення про перерахунок пенсії (з розрахунком стажу і заробітку) та всі документи, що слугували підставою для їх прийняття.
В повному обсязі відповідач 1 і ГУ ПФУ в Донецькій області витребувані докази суду не надали, (матеріали пенсійної справи надані частково), про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомили, а тому на підставі ч. 9 ст. 80 КАС справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 02 липня 2008 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058, що підтверджено пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України 09 травня 2023 року, а також матеріалами пенсійної справи № 914270177035.
Як свідчить рішення перерахунок пенсії від 06 грудня 2024 року № 914270177035 (дата-час розрахунку: 05 грудня 2024 року 08:55) на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 отримував пенсію, обчислену виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 333 пенсія по інвалідності;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 28 532,98000;
дата перерахунку, вік та ознака роботи – 29 листопада 2024 року, 43 роки 00 місяців 11 днів, не працює;
вид перерахунку – факт працевлаштування/звільнення;
інвалідність:
група інвалідності, причина – третя група, трудове каліцтво/професійне захворювання (з актом Н1/П4);
серія та номер МСЕК – 12ААВ № 217624;
дата встановлення інвалідності – 22 березня 2023 року;
період встановлення інвалідності – з 01 лютого 2023 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 54 роки 07 місяців 15 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 06 років 00 місяців 21 день;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 19 років 00 місяців 10 днів;
додаткові роки за Списком № 1 – 11 років 00 років 00 днів;
додатковий стаж – 18 років 06 місяців 14 днів;
в тому числі Робота за Списком № 1 – 22 роки 04 місяці 05 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,54583;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((655/100*12)*1) – 0,54583;
08 серпня 2024 року – довічно
% для обчислення пенсії по інвалідності – 50;
розмір пенсії за віком (ст. 27) (28 532,98*0,54583) – 15 574,16 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 19 років) – 448,59 грн;
загальний розмір пенсії – 16 022,75 грн;
розмір пенсії по інвалідності – 8 011,38 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 серпня 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 8 011,38 грн.
На підставі розрахунку стажу (форма РС-право) до рішення про перерахунок пенсії від 06 грудня 2024 року № 914270177035 суд встановив, що пенсійний орган зарахував позивачеві періоди:
з 01 вересня 1997 року по 30 травня 2001 року – навчання у вищих/середніх навчальних закладах – 03 роки 09 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 11 вересня 2001 року по 31 грудня 2003 року – 02 роки 03 місяці 21 день – до страхового та пільгового стажу – Список № 1;
з 01 січня 2004 року по 10 травня 2010 року – 06 років 04 місяці 10 днів – до страхового та пільгового стажу – Список № 1;
з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року – 03 роки 02 місяці 19 днів – до страхового та пільгового стажу – Список № 1;
з 25 листопада 2013 року по 13 січня 2014 року – 00 років 01 місяць 19 днів – до страхового стажу;
з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 березня 2014 року по 31 березня 2016 року – 02 роки 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року – 00 років 00 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 01 червня 2016 року по 10 червня 2016 року – безробіття – 00 років 00 місяців 10 днів – до страхового стажу;
з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року – безробіття – 00 років 02 місяці 00 днів – до страхового стажу;
з 01 вересня 2016 року по 15 вересня 2016 року – безробіття – 00 років 00 місяці 15 днів – до страхового стажу;
з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2017 року – 00 років 05 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 01 березня 2017 року по 17 березня 2017 року – 00 років 00 місяців 17 днів – до страхового стажу;
з 01 травня 2017 року по 29 лютого 2020 року – 02 роки 09 місяців 10 днів – до страхового стажу;
з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року – 00 років 09 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 01 квітня 2021 року по 28 лютого 2022 року – 00 років 11 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 червня 2022 року по 29 лютого 2024 року – 01 рік 09 місяців 00 днів – до страхового стажу;
всього – 25 років 01 місяць 21 день;
крім того, додаткові роки за Список № 1 – 11 років 00 місяців 00 днів;
додатковий стаж – 18 років 06 місяців 14 днів;
всього для розрахунку – 54 роки 07 місяців 15 днів.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058, розмір якої обчислений без застосування ст. 8 Закону № 345.
Відповідач 1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код 20490012) є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
Відповідач 2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії (вид перерахунку – зміна виду розрахунку), в якій просив здійснити перерахунок пенсії по інвалідності згідно зі ст. 8 Закону № 345 з урахуванням збільшення пільгового стажу.
Як свідчить розписка-повідомлення, разом з заявою від 19 грудня 2024 року, яка зареєстрована за № 11160, позивач надав паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера.
Докази, які б свідчили, що разом з заявою від 19 грудня 2024 року позивач подавав будь-які інші документи, суду не надані. Рівно як і не надані докази, які б свідчили, що пенсійні органи пропонували позивачеві подати додаткові документи.
За принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 грудня 2024 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Матеріали пенсійної справи позивача, які надали ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області, містять такі документи: паспорт громадянина України; картку платника податків; виписку з акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 217624 від 22 березня 2023 року; акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 17 вересня 2012 року № 44 (форма Н-1); акт розслідування нещасного випадку, що стався 14 серпня 2012 року о 06:00, від 17 вересня 2012 року (форма Н-5); диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_4 від 30 травня 2001 року; трудову книжку серії НОМЕР_5 ; відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб; довідку від 30 липня 2024 року № 795 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; накази від 21 квітня 1997 року № 176, від 16 квітня 2002 року № 1166к, від 16 квітня 2007 року № 216/1, від 16 квітня 2012 року № 60/1; Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5); рішення про перерахунок пенсії № 914270177035 (дата-час розрахунку: 05 грудня 2024 року 08:49); рішення про перерахунок пенсії від 06 грудня 2024 року № 914270177035 (дата-час розрахунку: 05 грудня 2024 року 08:55) з розрахунком стажу (форма РС-право) та алгоритмом розрахунку пенсії по заробітній платі. Будь-яких інших документів, надані суду матеріали пенсійної справи позивача, не містять.
25 грудня 2024 року за наслідками розгляду заяви від 19 грудня 2024 року № 11160 щодо перерахунку пенсії по інвалідності згідно зі ст. 8 Закону № 345 з урахуванням збільшення пільгового стажу, ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення № 914270177035, яким відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Обчислення тривалості підземної роботи за Списком № 1, що дає шахтарю право на обчислення пенсії у розмірі, передбаченому ст. 8 Закону № 345, здійснюється на підставі уточнюючої довідки згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
За матеріалами електронної пенсійної справи стаж підземної роботи за Списком № 1 становить 11 років 10 місяців 20 днів. Стаж враховано по 24 листопада 2013 року.
Додаткові документи до заяви не додані.
Враховуючи викладене, ГУ ПФУ в Запорізькій області вирішило відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 за заявою від 19 грудня 2024 року у зв`язку з відсутністю 15 років стажу підземної роботи за Списком № 1.
З приводу трудової діяльності позивача суд встановив такі обставини.
Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи.
Запис 1 – з 01 вересня 1997 року по 30 травня 2001 року – навчання в Селидівському гірничому технікумі; запис внесений на підставі диплому серії НОМЕР_6 . 
Запис 2 – 11 вересня 2001 року на підставі наказу від 10 вересня 2001 року № 3075к ОСОБА_1 прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія «Красноармійська-Західна № 1» (далі – ВАТ «ВК «Красноармійська-Західна № 1») електрослюсарем підземним 3 розряду.
Запис 3 – 06 серпня 2005 року на підставі наказу від 05 серпня 2005 року № 3370к переведений механіком дільниці підземним.
Запис 4 – 01 листопада 2007 року на підставі наказу від 01 листопада 2007 року № 5791к переведений заступником механіка дільниці підземним.
Запис 5 – 15 квітня 2008 року на підставі наказу від 15 квітня 2008 року № 1755к переведений електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті.
Запис 6 – 01 серпня 2008 року на підставі наказу від 31 липня 2008 року № 3668к переведений заступником механіка дільниці підземним з повним робочим днем в шахті.
Запис 7 – з 05 серпня 2008 року змінено найменування відкритого акціонерного товариства «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» (далі – ВАТ «Шахта «Красноармійська-Західна № 1») на відкрите акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (далі – ВАТ «ШУ «Покровське»).
Запис 8 – з 01 жовтня 2008 року змінено найменування ВАТ «ШУ «Покровське» на «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» (далі – ВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»).
Запис 9 – 10 травня 2010 року на підставі наказу від 11 травня 2010 року № 454кп звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) за власним бажанням.
Запис 10 – 06 вересня 2010 року на підставі наказу від 06 вересня 2010 року № 1024кпр ОСОБА_1 прийнятий на роботу до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі – ПАТ «ШУ «Покровське») на посаду заступника механіка підземного з повним робочим днем в шахті.
Запис 11 – з 07 вересня 2010 року ВАТ «ВК «Красноармійська-Західна № 1» перейменована на ПАТ «ШУ «Покровське».
Запис 12 – 25 листопада 2013 року на підставі наказу від 25 листопада 2013 року № 1704кп позивач переведений на посаду заступника начальника дільниці.
Запис 13 – 13 березня 2016 року на підставі наказу від 14 березня 2016 року № 184ку звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням.
[…]
Запис 20 – 24 травня 2017 року на підставі наказу від 23 травня 2017 року № 547кпр позивач був прийнятий до ПАТ «ШУ «Покровське» на посаду заступника начальника дільниці.
Запис 21 – згідно з протоколом № 2/2018 загальних зборів акціонерів від 12 вересня 2018 року та новою редакцією статуту, зареєстрованою 13 вересня 2018 року, ПАТ «ШУ «Покровське» перейменоване на приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (далі – ПрАТ «ШУ «Покровське»).
Запис 22 – 09 травня 2020 року на підставі наказу від 09 травня 2020 року № 1094/2кп переведений на посаду начальника цеху.
Запис 23 – 23 грудня 2020 року на підставі наказу від 23 грудня 2020 року № 2754кп переведений на посаду заступника начальника дільниці.
Запис 24 – 24 грудня 2020 року на підставі наказу від 06 січня 2021 року № 17кд звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням.
Запис 25 – 07 квітня 2021 року на підставі наказу від 06 квітня 2021 року № 355кпр позивач прийнятий до ПрАТ «ШУ «Покровське» на посаду заступника начальника дільниці.
Запис 26 – 07 серпня 2024 року на підставі наказу від 07 серпня 2024 року № 909кз звільнений за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за ст. 38 КЗпП.
Записи трудової книжки узгоджуються з відомостями про трудову діяльність ОСОБА_1 , наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з довідкою ПрАТ «ШУ «Покровське» від 30 липня 2024 року № 795 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працював повний робочий день на підземних роботах в ПрАТ «ШУ «Покровське», а саме:
з 03 вересня 2001 року по 06 вересня 2001 року – 00 років 00 місяців 04 дні – навчальний пункт, виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією електрослюсар підземний з оплатою згідно з тарифною ставкою підземного робітника, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, 1.1010100а, постанова КМУ № 162, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 11 вересня 2001 року по 05 серпня 2005 року – 03 роки 10 місяців 25 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією електрослюсар підземної дільниці РМД, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а, постанови КМУ №№ 162, 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 06 серпня 2005 року по 31 жовтня 2007 року – 02 роки 02 місяці 26 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією механік підземний дільниці РМД-2, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1б, постанова КМУ № 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 01 листопада 2007 року по 14 квітня 2008 року – 00 років 05 місяців 14 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією (посадою) заступник механіка підземний дільниці РМД, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1б, постанова КМУ № 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 15 квітня 2008 року по 31 липня 2008 року – 00 років 03 місяці 17 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією електрослюсар підземний дільниці № 11, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а, постанова КМУ № 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 01 серпня 2008 року по 10 травня 2010 року – 01 рік 09 місяців 10 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за посадою заступник механіка підземний дільниці № 11, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1б, постанова КМУ № 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058;
з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року – 03 роки 02 місяці 19 днів – виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за посадою заступник механіка підземний дільниці № 8, з 06 вересня 2010 року по 16 вересня 2010 року – навчальний пункт з оплатою підземного робітника, що передбачено Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1б, постанова КМУ № 36, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Результати атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказами від 21 квітня 1997 року № 176, від 16 квітня 2002 року № 1166к, від 16 квітня 2007 року № 216/1, від 16 квітня 2012 року № 60/1.
Довідка видана на підставі особової картки, т. № 5002, 27039, особових рахунків із заробітної плати, контрольних табелів.
В довідці вказані додаткові відомості про те, що позивач користувався відпусткою як підземний робітник, отримував вислугу років; роботи на поверхні не виконував; оплата праці проводилась як підземному робочому; відпусткою без збереження заробітної плати не користувався; участі у страйках не приймав; простоїв не було.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформовані станом на 19 грудня 2024 року, містять інформацію про спеціальний стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в ДВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», яке в подальшому перейменовано на ПрАТ «ШУ «Покровське» (ідентифікаційний код 13498562) за 2000 рік (07 днів, місяць завершення – червень), за 2001 рік (11 місяців 21 день, місяць завершення – грудень), за 2002 рік (12 місяців), за 2003 рік (12 місяців), за 2004 рік (12 місяців), за 2005 рік (12 місяців), за 2006 рік (12 місяців), за 2007 рік (02 місяці, місяць завершення – лютий), за 2008 рік (12 місяців), за 2009 рік (12 місяців), за 2010 рік (січень-серпень, 25 днів (з 06 по 30) вересня, жовтень-грудень), за 2011 рік (12 місяців), за 2012 рік (12 місяців), за 2013 рік (січень-листопад), за 2017 рік (08 днів (з 24 по 31) травня, червень-грудень), за 2018 рік (січень-березень) за кодом підстави – ЗП3013А1.
Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, який був чинним до 01 січня 2022 року): код підстави – ЗП3013А1 – з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.
Щодо встановлення позивачу інвалідності суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , працюючи на посаді заступника механіка, постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 14 серпня 2012 року о 06:00 в ПАТ «ШУ «Покровське», що підтверджено актом розслідування нещасного випадку від 17 вересня 2012 року (форма Н-5), затвердженим 17 вересня 2012 року, а також актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 17 вересня 2012 року № 44 (форма Н-1), затвердженим 17 вересня 2012 року.
Як свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 358634 від 21 листопада 2013 року, за наслідками огляду, проведеного 21 листопада 2013 року, ОСОБА_1 первісно встановлена інвалідність третьої групи внаслідок трудового каліцтва на строк до 01 грудня 2014 року.
За висновком МСЕК про умови та характер праці позивач міг працювати на поверхні майстром, механіком без важкої фізичної праці, робіт на висоті.
Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10 ААА № 23492165 від 21 листопада 2013 року позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності – 40% до 01 грудня 2014 року; причина втрати працездатності – трудове каліцтво, дата встановлення страхового випадку – 14 вересня 2012 року.
Як свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 217624 від 22 березня 2023 року, за наслідками огляду, проведеного 22 березня 2023 року, ОСОБА_1 повторно встановлена інвалідність третьої групи внаслідок трудового каліцтва безстроково; при цьому висновок МСЕК мав враховуватися з 01 лютого 2023 року.
За результатами огляду медико-соціальна експертна комісія дійшла висновку, що позивач може працювати за фахом на поверхні без важкої фізичної праці.
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 098950 від 22 лютого 2023 року, позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності повторно – 50% за трудовим каліцтвом від 14 серпня 2012 року безстроково, з врахуванням з 01 лютого 2023 року.
При цьому докази, які б свідчили, що в період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 була встановлена інвалідність у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, суду не надані.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, тобто станом на 19 грудня 2024 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 19 грудня 2024 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та […] визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсії […] із солідарної системи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія по інвалідності.
Умови призначення пенсії по інвалідності визначені ст. 30 Закону № 1058, розмір пенсії по інвалідності – ст. 33 цього Закону.
Разом з тим 02 вересня 2008 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345), який набрав чинності 16 вересня 2008 року.
Згідно з преамбулою до Закону № 345 цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Відповідно до ст. 1 Закону № 345 дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості – за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі – шахтарі), та членів їх сімей.
Ст. 8 Закону № 345 визначає особливості пенсійного забезпечення осіб, на яких поширюється дія цього Закону.
Так, згідно зі ст. 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків […] за списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
За приписами ч. 3 ст. 10 Закону № 345 закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Ч. 4 ст. 10 Закону № 345 внесені зміни до низки законів.
Так, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 10 Закону № 345 до Закону № 1058 були внесені наступні зміни:
у ст. 24:
ч. 1 доповнено абз. 4 такого змісту:
«Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві […] зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах»;
ч. 3 доповнено абз. 10 такого змісту:
«За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року»;
у ч. 4:
абз. 1 доповнено словами «крім випадків, передбачених цим Законом»;
абз. 2 виключено;
ч. 1 ст. 28 доповнено абз. 3 такого змісту:
«Мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків […] за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність»;
П. 14 розділу XV «Прикінцеві положення» викладено в такій редакції:
«14. Установити, що гірничі підприємства зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніш як через 28 календарних днів з дня закінчення цього періоду».
Як свідчить Пояснювальна записка до проекту Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», необхідність прийняття цього Закону була обумовлена тим, що у зв`язку з умовами, що склались в Україні, пов`язаними з падінням престижності шахтарської професії як в плані умов праці, так і в плані соціально-економічних стимулів виникла необхідність на законодавчому рівні закріпити соціальні гарантії, що стосуються забезпечення життєвого рівня шахтарських родин, гідної оплати праці та пенсійного забезпечення шахтарів, створенні мотивації у молодого покоління до одержання шахтарських професій.
Метою прийняття запропонованого Закону було закріплення основних соціальних гарантій, що стосуються забезпечення життєвого рівня шахтарських родин та підвищення престижності шахтарської праці, що дасть змогу залучати до роботи у вугільній галузі необхідні кадри у працездатному віці.
З цією метою Закон передбачає низку шляхів підвищення престижності шахтарської праці, відповідно до стажу роботи та роду занять шахтарів, серед яких встановлення мінімального розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років за списком № 1, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати.
Суд зауважує, що ні в ст. 8 Закону № 345, ні в пояснювальній записці до нього, не йдеться про те, що така соціальна гарантія як встановлення мінімального розміру пенсії, поширюється лише на тих осіб, яким призначений такий вид пенсії як пенсія за віком.
З огляду на це, а також виходячи з мети прийняття Закону № 345, суд дійшов висновку, що особливості пенсійного забезпечення, установлені ст. 8 цього Закону, в частині визначення мінімального розміру пенсії, стосуються осіб, на яких поширюється дія цього Закону, без прив`язки до конкретного виду пенсії (як то пенсія за віком, пенсія по інвалідності тощо).
Верховна Рада України шляхом прийняття Закону № 345 запровадила додаткову соціальну гарантію шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків […] за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, яка полягає в тому, що мінімальний розмір їх пенсії незалежно від місця останньої роботи встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Те, що абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, відповідно до якого мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків […] за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, міститься у ст. 28 Закону № 1058, яка має назву «Мінімальний розмір пенсії за віком», не спростовує наведеного вище висновку суду.
Суд зауважує, що на підставі ч. 4 ст. 10 Закону № 345 інші закони, в тому числі Закон № 1058, були приведені у відповідність до Закону № 345.
Між тим, норма, закріплена в першому реченні ст. 8 Закону № 345, яка стосується визначення мінімального розміру пенсії шахтарів, не прив`язана до конкретного виду пенсії. На відміну від норми, закріпленої в другому реченні ст. 8 Закону № 345, що стосується обчислення розміру такого виду пенсії, як пенсія за віком.
Суд зауважує, що ст. 8 Закону № 345 не встановлює окремий вид пенсії. Нормами цієї статті держава встановила додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345.
Подібні висновки наведені Верховним Судом в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.
Верховний Суд в постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 345/4616/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 345/4570/16-а, від 05 грудня 2019 року у справі № 345/4462/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 345/3954/16-а від 29 грудня 2021 року у справі № 345/2562/17 та інших навів висновок про те, що ст. 1 Закону № 345 слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Отже, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345 та встановлені ним пільги і соціальні гарантії, належать тільки ті працівники, які зазначені у Списку № 1 і були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.
Верховний Суд в постанові від 30 січня 2020 року у справі № 345/882/17 навів висновок про те, що:
«[…]
Отже, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345, не нижче трьох прожиткових мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
[…]».
В постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 345/763/17 Верховний Суд навів висновок про те, що:
«[…]
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 мінімальна пенсія – це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Таким чином, ст. 8 Закону № 345 передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію, зміст якої полягає в гарантуванні отримання особам, на яких поширюється дія цього Закону, пенсійної виплати в розмірі не нижче трьох прожиткових мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону № 1058 і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення передбачені цим Законом.
[…]».
Порядок звернення за перерахунком пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 […] (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи […].
Звернення за […] (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для […] (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто […].
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Строки перерахунку пенсії визначені ст. 45 Закону № 1058.
За правилами ч. 4 ст. 45 Закону № 1058 перерахунок призначеної пенсії […] провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії – з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, – з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про […] (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про […] (перерахунок) або про відмову в […] (перерахунку) пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 15 лютого 2024 року.
При цьому 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про […] перерахунок […] пенсії […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію).
Заява про […] перерахунок пенсії […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, […], через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі – Портал Дія) з використанням електронного підпису […].
[…]
Відповідно до абз. 7 п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії […] вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія – дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів […].
Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.
Перелік документів, необхідних для призначення пенсії по інвалідності, наведений в п. 2.2 розділу І Порядку № 22-1.
Відповідно до підп. 5 п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, належать:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі – Порядок № 637) (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. 1-6, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та п. 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058). […];
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, (далі – Порядок № 442) (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року);
[…].
Згідно з абз. 1 п. 2.7 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу […] після призначення пенсії, […] надаються документи, передбачені підп. 2-4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу.
Абз. 1 п. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.
Згідно з абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Відповідно до абз. 14 п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
[…]
П. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в […] перерахунку пенсії […] із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. […]
Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких […] (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, […]. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
[…]
Відповідно до п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після […] перерахунку пенсії […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […] для здійснення виплати пенсії.
[…]
Аналіз наведених вище норм Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:
- з заявою про перерахунок пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (сервісний центр), або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду чи Портал Дія;
- після реєстрації заяви засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який таку розглядає заяву;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, за місцем проживання особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Запорізькій області рішення від 25 грудня 2024 року № 914270177035.
Цим рішенням позивачу відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності із застосуванням ст. 8 Закону № 345 та з урахуванням збільшення пільгового стажу.
Правові наслідки для позивача має саме рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25 грудня 2024 року № 914270177035, а не дії ГУ ПФУ в Запорізькій області та/або ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови в перерахунку пенсії, як помилково вважає позивач.
Отже, для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання ГУ ПФУ в Запорізькій області вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073), а прийняте ним рішення – на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
При цьому правомірність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області суд оцінює виходячи саме з тих, аргументів, які пенсійний орган навів у ньому.
У спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Запорізькій області є адміністративним органом, а прийняте ним рішення – адміністративним актом (п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Щодо правомірності дій пенсійного органу при обчисленні стажу суд зазначає таке.
Позивач доводить, що має право на зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 25 листопада 2013 року по 19 грудня 2024 року (день звернення за перерахунком пенсії) до пільгового стажу за Списком № 1 з повним робочим днем на підземних роботах (шахтарі).
В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Запорізькій області не навело будь-яких висновків щодо наявності/відсутності підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового сажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 (шахтарі) часу перебування на інвалідності.
Пенсійний орган обмежився цитуванням ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 за відсутності будь-якої оцінки застосовності цієї норми до спірних правовідносин.
Абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 установлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві […] зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 4 ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788).
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі – Закон № 2694), яка передбачає відшкодування шкоди у разі ушкодження здоров`я працівників, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві […] зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
На підставі аналізу норм ч. 4 ст. 9 Закону № 2694, ч. 4 ст. 56 Закону № 1788 і ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 Верховний Суд в постанові від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а навів такий висновок:
«[…]
55. […] правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для зарахування часу перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ст. 13, 14 Закону № 1788.
56. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 185/8539/16-а […].
[…]».
Суд встановив, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді заступника механіка, постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 14 серпня 2012 року в ПАТ «ШУ «Покровське», що підтверджено актом розслідування нещасного випадку від 17 вересня 2012 року (форма Н-5) та актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 17 вересня 2012 року № 44 (форма Н-1).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 358634 від 21 листопада 2013 року за наслідками огляду, проведеного 21 листопада 2013 року, ОСОБА_1 первісно встановлена інвалідність третьої групи внаслідок трудового каліцтва на строк до 01 грудня 2014 року.
Згідно з випискою з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10 ААА № 23492165 від 21 листопада 2013 року позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності – 40% до 01 грудня 2014 року; причина втрати працездатності – трудове каліцтво, дата встановлення страхового випадку – 14 вересня 2012 року.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 217624 від 22 березня 2023 року за наслідками огляду, проведеного 22 березня 2023 року, ОСОБА_1 повторно встановлена інвалідність третьої групи внаслідок трудового каліцтва безстроково, з врахуванням з 01 лютого 2023 року.
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 098950 від 22 лютого 2023 року, позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності повторно – 50% за трудовим каліцтвом від 14 серпня 2012 року безстроково, з врахуванням з 01 лютого 2023 року.
Інвалідність позивача є наслідком трудового каліцтва, отриманого 14 серпня 2012 року під час роботи за посадою заступник механіка.
На підставі записів 10-12 трудової книжки суд встановив, що в період з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року ОСОБА_1 працював в ПАТ «ШУ «Покровське» на посаді заступника механіка підземного з повним робочим днем в шахті.
Згідно з довідкою ПрАТ «ШУ «Покровське» від 30 липня 2024 року № 795 ОСОБА_1 працював повний робочий день на підземних роботах, в тому числі в період з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року, виконував на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за посадою заступник механіка підземний дільниці № 8, що передбачено Списком № 1, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), містять інформацію про спеціальний стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в ПрАТ «ШУ «Покровське», включаючи період роботи з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року на посаді заступника механіка підземного, за кодом підстави – ЗП3013А1, тобто за Списком № 1.
Отже, інвалідність ОСОБА_1 – наслідок трудового каліцтва, яке останній отримав у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, працюючи заступником механіка підземного з повним робочим днем в шахті та виконуючі гірничі роботи з метою добування вугілля підземним способом.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), – з а умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. […].
До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені:
1.1а а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
1.1б б) керівники та фахівці підземних дільниць
[…]
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гарячих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі – Постанова КМУ № 202).
До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Пільговий характер роботи ОСОБА_1 на посаді заступника механіка підземного, який дає право на пенсійне забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, підтверджений належними доказами в розумінні ст. 62 Закону № 1788, ч. 1, 3 ст. 48 КЗпП, п. 1, 20 Порядку № 637 і п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі – Порядок № 383), а саме належним чином оформленими записами в трудовій книжці, даними про спеціальний стаж в системі персоніфікованого обліку та уточнюючою довідкою.
З огляду на те, що інвалідність ОСОБА_1 є наслідком трудового каліцтва, набутого в результаті нещасного випадку на виробництві під час роботи на посаді, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, в силу положень ч. 4 ст. 9 Закону № 2694 і ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 позивач має право на зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Надані суду докази, а саме довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 358634 від 21 листопада 2013 року, виписка з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10 ААА № 23492165 від 21 листопада 2013 року, довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 217624 від 22 березня 2023 року, довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 098950 від 22 лютого 2023 року підтверджують час перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві в періоди з 21 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року включно та з 01 лютого 2023 року безстроково.
Розрахунок стажу свідчить, що пенсійний орган зарахував позивачеві період з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року до страхового та пільгового стажу за Списком № 1; періоди з 25 листопада 2013 року по 13 січня 2014 року, з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року, з 01 березня 2014 року по 01 грудня 2014 року, з 01 лютого 2023 року по 29 лютого 2024 року – лише до страхового стажу; періоди з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року (день звернення з заявою про перерахунок пенсії) ні до страхового, ні до пільгового стажу не зараховані.
Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року включно та з 01 лютого 2023 року по 19 грудня 2024 року до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 (шахтарі), а періодів з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року – ще й до страхового стажу.
Період з 21 листопада 2013 року (з дня первинного встановлення інвалідності) по 24 листопада 2013 року включно зарахований до страхового і пільгового стажу за Списком № 1 у складі періоду з 06 вересня 2010 року по 24 листопада 2013 року, а тому немає необхідності додатково покладати на пенсійний орган обов`язок зарахувати період з 21 листопада 2013 року по 24 листопада 2013 року до пільгового стажу.
Правомірність дій пенсійного органу при обчисленні страхового стажу як такого не є предметом спору у справі, що розглядається.
Однак, виходячи з того, що пільговий стаж є складовою страхового стажу, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що для повного та ефективного захисту порушеного права позивача необхідно вийти за межі позовних вимог в частині зарахування до його страхового стажу періодів з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року.
Цей висновок суду ґрунтується на тому, що передумовою для зарахування певного періоду до пільгового стажу є його зарахування до страхового стажу, тобто для зарахування часу перебування на інвалідності з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року до пільгового стажу необхідним є зарахування цих періодів до страхового стажу, чим і обумовлений вхід суду за межі позовних вимог в цій частині.
Як було вказано вище, належні докази, які б свідчили, що в період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року включно ОСОБА_1 була встановлена інвалідність внаслідок трудового каліцтва у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, суду не надані.
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому за встановлених фактичних обставин відсутні підстави для покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати позивачеві до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 періоду з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року включно.
Правомірність дій (бездіяльності) пенсійного органу щодо зарахування (незарахування) до страхового та/або пільгового стажу інших періодів позивач не оспорює.
Щодо наявності підстав для визначення розміру пенсії із застосуванням ст. 8 Закону № 345 суд зазначає таке.
Позивач доводить, що має право на перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст. 8 Закону № 345 з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії, тобто з 19 грудня 2024 року, оскільки з урахуванням часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві його пільговий стаж з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 становить понад 15 років.
В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Запорізькій області зазначило, що «згідно з матеріалами електронної пенсійної справи стаж підземної роботи ОСОБА_1 становить 11 років 10 місяців 20 днів; стаж враховано по 24 листопада 2013 року; додаткових документів до заяви не додано», та відмовило в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 у зв`язку з відсутністю 15 років стажу підземної роботи за Списком № 1.
Суд зазначає, що на день звернення з заявою про перерахунок пенсії, тобто станом на 19 грудня 2024 року, пільговий стаж позивача з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 становив щонайменше 14 років 09 місяців 14 днів, в тому числі:
11 років 10 місяців 20 днів – стаж по 24 листопада 2013 року, зарахований пенсійним органом і щодо правомірності обчислення якого між сторонами немає спору;
02 роки 10 місяців 24 дні – час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві за періоди з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року (01 рік 00 місяців 05 днів) та з 01 лютого 2023 року по 19 грудня 2024 року (01 рік 10 місяців 19 днів), який протиправно не зарахований пенсійним органом.
Враховуючи, що наявні у справі докази не підтверджують наявність у ОСОБА_1 станом на 19 грудня 2024 року пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 не менше 15 років, вимоги позивача в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувати пенсію по інвалідності відповідно до ст. 8 Закону № 345 у розмірі 80% заробітної плати, визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, з якої обчислюється пенсія, з дати звернення, а саме з 19 грудня 2024 року, не підлягають задоволенню.
Стосовно додержання пенсійним органом принципів адміністративної процедури суд зазначає таке.
В процесі розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19 грудня 2024 року і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області не забезпечило дотримання принципів адміністративної процедури, про які йдеться в п. 1, 3, 11, 12 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, […].
Висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 4 ст. 6 Закону № 2073).
Всупереч приписам ст. 6 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Запорізькій області не враховало висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема з приводу зарахування до страхового і пільгового стажу часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Всупереч приписам ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Запорізькій області не забезпечило повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону № 345; не врахувало всі обставини, що мають значення для вирішення справи, в тому числі щодо наявності у позивача інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві; не обґрунтувало підстави незарахування до пільгового стажу часу перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 9 Закону № 2073 установлено, що адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.
За правилами, наведеними у ч. 3 ст. 9 Закону № 2073, адміністративний орган не може вимагати від особи надання документів та відомостей, що перебувають у володінні адміністративного органу або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, що належить до сфери управління такого органу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями (ч. 2 ст. 52 Закону № 2073).
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Забороняється вимагати від учасника адміністративного провадження надання доказів, які не стосуються обставин справи, а також всупереч принципу офіційності, згідно з яким обов`язок збирання доказів покладений на адміністративний орган (ч. 4 ст. 52 Закону № 2073).
В порушення вимог ст. 9, 52 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Запорізькій області не з`ясувало, чи була встановлена інвалідність ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року, якщо так, то чи була інвалідність пов`язана з нещасним випадком на виробництві. В системі персоніфікованого обліку, крім іншого, наявна інформація про спеціальний стаж ОСОБА_1 за 2017 рік (08 днів травня, червень-грудень), за 2018 рік (січень-березень) за кодом підстави – ЗП3013А1, однак ГУ ПФУ в Запорізькій області не встановило, які саме роботи за Списком № 1 виконував позивач в цей період і в яких умовах, чи були це підземні або відкриті гірничі роботи з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, чи були підстави для врахування цих періодів тощо.
Відтак, дійшовши висновку, що поданих ОСОБА_1 документів недостатньо для прийняття обґрунтованого рішення, керуючись принципом офіційності, ГУ ПФУ в Запорізькій області повинно було збирати документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення позивача витребовувати документи та відомості, необхідні для вирішення справи, як того вимагають норми ч. 1, 3 ст. 9, ч. 4 ст. 52 Закону № 2073.
Між тим, ГУ ПФУ в Запорізькій області не довело, що керуючись принципом офіційності, вжило заходи, спрямовані на те, що б отримати від уповноважених органів повні і достовірні відомості про час, впродовж якого ОСОБА_1 перебував на інвалідності.
Крім того, ГУ ПФУ в Запорізькій області порушило принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Відповідно до п. 1, 2, 4, 5, 7 ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом; брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників; бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника; отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи; подавати клопотання, в тому числі про витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи.
В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про відмову у перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в Запорізькій області не надало ОСОБА_1 можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей, зокрема для підтвердження факту наявності у нього інвалідності в період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року. Також відповідач 1 не надав позивачу можливості подати додаткові пояснення і докази щодо періодів роботи в 2017-2018 роках для прийняття обґрунтованого рішення щодо наявності чи відсутності підстав для їх зарахування до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1.
Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.
Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073, вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта – у ст. 72 цього Закону.
Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, […] повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).
Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.
Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.
Всупереч приписам п. 4, 5 ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в рішенні, яке є предметом спору, відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин; відсутнє посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки пенсійного органу.
В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Запорізькій області не вказало, в який період позивач перебував на інвалідності, причини інвалідності, підстави незарахування часу перебування на інвалідності до пільгового стажу тощо.
Також в рішенні відсутнє будь-яке пояснення розбіжностей в обчисленні пенсійними органами пільгового стажу позивача. Так, в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області вказало, що пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком № 1 становить 11 років 10 місяців 20 днів. В той же час в рішенні про перерахунок пенсії від 06 грудня 2024 року № 914270177035 (дата-час розрахунку: 05 грудня 2024 року 08:55) пенсійний орган вказав, що страховий стаж (повний) становить 54 роки 07 місяців 15 днів, в тому числі Робота за Списком № 1 – 22 роки 04 місяці 05 днів.
Суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин йшлося про прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому таке рішення потребувало ретельного, повного і чіткого обґрунтування, чого відповідачем не було забезпечено.
Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).
Невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є самостійною і достатньою підставою для визнання такого акта протиправним.
Встановлені порушення принципів адміністративної процедури – обґрунтованості, офіційності та гарантування права особи на участь у провадженні – вплинули на правомірність вирішення справи по суті, оскільки саме внаслідок цих порушень пенсійний орган не встановив повного обсягу пільгового стажу позивача, не дослідив факту наявності у нього інвалідності у спірний період та прийняв рішення без достатньої доказової бази. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 оскаржуване рішення є протиправним як таке, що порушує норми матеріального права та не відповідає принципам адміністративної процедури.
З наведених вище мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25 грудня 2024 року № 914270177035 і його скасування.
Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення також необхідно застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області:
- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:
з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року;
з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року;
- зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 (шахтарі) періоди:
з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року;
з 01 лютого 2023 року по 19 грудня 2024 року;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19 грудня 2024 року № 11160 з додержанням принципів адміністративної процедури та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
При повторному розгляді заяви позивача ГУ ПФУ в Запорізькій області на підставі належних доказів має:
- встановити чи була встановлена ОСОБА_1 інвалідність в період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2023 року;
- встановити чи є підстави для зарахування позивачеві до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 періодів роботи за 2017 рік (08 днів травня, червень-грудень), за 2018 рік (січень-березень), які в системі персоніфікованого обліку віднесені до спеціального стажу за кодом підстави – ЗП3013А1;
- правильно визначити загальну тривалість пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1, включаючи час перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві;
- за наявності у ОСОБА_1 більш ніж 15 років стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 прийняти рішення про перерахунок його пенсії за заявою від 19 грудня 2024 року, визначивши розмір пенсії із застосуванням норми ст. 8 Закону № 345, а у разі якщо такий стаж становить менше ніж 15 років – мотивоване (обґрунтоване) в розумінні Закону № 2073 рішення про відмову у такому перерахунку.
Суд зауважує, що з огляду на приписи п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову у її перерахунку.
Отже, саме на ГУ ПФУ в Запорізькій області суд покладає обов`язок зарахувати певні періоди до страхового і пільгового стажу і повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії.
З цих мотивів суд відхиляє заперечення відповідача 1, які полягають у тому, що він не є належним відповідачем, а також у тому, що оскільки електронна пенсійна справа ОСОБА_1 повернута до ГУ ПФУ в Донецькій області, саме на цей пенсійний орган повинен вчиняти дії (приймати рішення) для відновлення порушеного права позивача.
З приводу покликання відповідачів на дискреційні повноваження пенсійних органів суд зазначає таке.
За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження – повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.
Проявом адміністративного розсуду може бути:
а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;
б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.
Разом з цим у випадку наявності передбачених законодавством підстав для зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до пільгового стажу пенсійний орган має лише один варіант правомірної поведінки – зарахувати відповідний час до пільгового стажу. Так само за наявності у чоловіка більше 15 років стажу на підземних роботах за списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (шахтарі), у пенсійного органу є лише один варіант правомірної поведінки – обчислити розмір пенсії із застосуванням норми ст. 8 Закону № 345.
Тобто у вказаних випадках йдеться про повноваження, які не є дискреційними.
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині покладання на ГУ ПФУ в Запорізькій області обов`язку зарахувати до пільгового стажу інші періоди та здійснити перерахунок пенсії задоволенню не підлягають з мотивів, які викладені судом вище.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону № 345.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що у спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Хмельницькій області не розглядало заяву ОСОБА_1 від 19 грудня 2024 року, не обчислювало його стаж, не визначало розмір його пенсії, не приймало рішення (не вчиняло дій) щодо відмови в перерахунку пенсії.
Щодо ж стосується ГУ ПФУ в Запорізькій області, то правові наслідки для позивача створюють не дії цього пенсійного органу, а його рішення, якому суд надав правову оцінку.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач документально підтвердив судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (квитанція від 15 січня 2025 року).
Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.
Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішення якого визнано протиправним, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код 20490012, місцезнаходження: 69057, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158б), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, місцезнаходження: 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25 грудня 2024 року № 914270177035.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:
з 14 січня 2014 року по 31 січня 2014 року;
з 01 березня 2024 року по 19 грудня 2024 року.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах за Списком № 1 (шахтарі) періоди:
з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року;
з 01 лютого 2023 року по 19 грудня 2024 року.
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19 грудня 2024 року № 11160 з додержанням принципів адміністративної процедури та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
6. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Повне судове рішення складено 04 травня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко