Справа № 444/508/26
Провадження № 2/444/1017/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Стець М.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради Шептицького району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, 2/3 частини яких в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частина як члена колгоспного типу двору, -
ВСТАНОВИВ : 
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача Великомостівської міської ради Шептицького району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, в якому просить визнати заОСОБА_1 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 84,9 кв.м, житлова 49.7 кв.м., допоміжна 35.2 кв.м. з господарськимих будівлями, із яких 2/3 частки в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частка як члена колгоспного типу двору; визнати заОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 1.95 га на території Боянецької сільської ради (тепер Великомостівська сільська рада) Шептицького району Львівської області, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі сертифікату, виданого 19.12.1996 року Боянецькою сільською радою.
Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним.
Вказує, що він проживає у АДРЕСА_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 відносився до колоспного типу двору, головою якого значився батько ОСОБА_3 . Членами двору на той час значилися мати ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_1 , що стверджено витягом з погосподарської книги по с. Верини Боянецької сільсьокої ради (тепер Великомостівської сільської ради). Право власності на житловий будинок було зареєстровано на ім`я голови двору.
Зазначає, що згідно технічного паспорта виготовленого Шептицьким МБТІ, загальна площа будинку становить 84.9 кв.м., житлова 49.7 кв.м допоміжна 35.2 кв.м. з господарськими будівлями
Вказує, що відповідно до діючого законодавства на 1990 рік право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому всі члени двору в АДРЕСА_1 , головою якого був ОСОБА_3 , мали право на майно двору, що становить по 1/3 частині кожного.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про смерть, виданим Боянецькою сільською радою. Після його смерті померла мати ОСОБА_4 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Боянецькою сільською радою. 
Після смерті батька відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частки в майні двору та земельну частку(пай) площею 1,95 га на території Боянецької сільської ради (тепер Великомостівська міська рада) на підставі сертифікату серії НОМЕР_7. Як спадкоємець першої черги за законом мати прийняла спадщину, але не оформила нотаріально.
Після смерті матері відкрилася спадщина на належну їй частку в майні двору та частку, на яку вона мала право після смерті батька ОСОБА_3 земельну частку (пай) площею 1,95 га та земельну ділянку для обслуговування будинку. Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №174/2018, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину частки належної матері та земельну частку (пай), яка належала батькові ОСОБА_3 , про що видано постанову із-за відсутності відомостей щодо часток кожного члена двору та відсутності реєстрації їх часток, та лист щодо відмови у спадкування земельної частки з підстав подачі сертифікату невстановленого зразка і рекомендовано звертатися до суду.
Зазначає, що як член бувшого колгоспного типу двору, має також право на 1/3 частку в майні двору в АДРЕСА_1 , однак належну їй частку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" може зареєструвати лише за рішенням суду.
Зважаючи на наведене просить задоволити позов.
Позивач в підготовче судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача, Великомостівської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Великомостівської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Позовних вимог не заперечили, при розгляді справи поклалися на думку суду.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.
Зазначила, що заперечень щодо позовних вимог не має.
На виконання вимог ухвали суду з Жовківської ДНК надійшла копія спадкової справи № 174/2018, яка зареєстрована після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав такі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.
Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Боянецькою сільською радою, яка доводилася матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 .
З свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданого Боянецькою сільською радою вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 .
З витягу з погосподарської книги по с. Боянець Шептицького район Львівської області вбачається, що померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_1. Господарство станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року відносилося до колгоспного типу двору, головою якого значився ОСОБА_3 , членами двору його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 . Право власності двору зареєстровано на ім`я голови двору ОСОБА_3 , що підтверджено довідкою Шептицького МБ№ 5593 від 16.12.2025 року. 
Згідно із ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки,що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства
З спадкової справи № 174/2018 заведеної Жовківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрито спадкову справу за заявою спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 . В склад спадкового майна входить частка в майні бувшого колгоспного типу двору, яка належала матері ОСОБА_4 та батькові ОСОБА_3 та земельна частка (пай), яка належала ОСОБА_3 .
Оскільки позивач та померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 значилися в дворі станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року , а тому мають право на рівні частки в майні двору, по 1/3 частині, кожний. 
Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Після смерті ОСОБА_3 на належну йому частку в майні двору та земельну частку (пай) мала право його дружина ОСОБА_4 , однак , прийнявши спадщину після його смерті не оформила нотаріально і померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець першої черги, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, спадщину прийняв, оскільки проживав з матір`ю на день її смерті.
Позивач ОСОБА_1 , як член бувшого колгоспного типу двору, має право на 1/3 частку в майні двору в АДРЕСА_1 , однак зареєструвати своє право власності на частку у майні двору згідно із ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" може лише за рішенням суду. 
З свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 , що видане сільзагс с. Боянець вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі.
Згідно технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ, загальна площа будинку становить 89.5 кв.м, житлова 46.6 кв.м допоміжна 42.9 кв.м. з господарськими будівлями.
З постанови Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в будинку АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючого документу на частку померлих. Відмовлено також і у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної частки (паю) площею 1.95 га, яка належала батькові ОСОБА_3 із-за відсутності сертифікату на земельну частку встановленого нового взірця, який передбачено Постановою Кабінету Міністрів від 12.10.1995 року №801. 
Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). 
Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. 
Спадкодавцеві ще за життя необхідно було обміняти сертифікат на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801, однак він цього не зробив з невідомих для позивача причин.
Згідно із ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікати на середню земельну частку (пай), видані на ім`я батька нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність.
Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. 
Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ :
Позовну заяву задовольнити.
Визнати заОСОБА_1 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 84,9 кв.м, житлова 49.7 кв.м., допоміжна 35.2 кв.м. з господарськимих будівлями, із яких 2/3 частки в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частка як члена колгоспного типу двору.
Визнати заОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 1.95 га на території Боянецької сільської ради (тепер Великомостівська сільська рада) Шептицького району Львівської області, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі сертифікату, виданого 19.12.1996 року Боянецькою сільською радою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Боянець Жовківського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса електронної пошти відсутня, електронний кабінет відсутній)
Відповідач Великомостівська міська рада Львівської області (адреса місцезнаходження: 80074, вулиця Шевченка, буд. 6, м. Великі Мости, Шептицький (раніше Червоноградський) район, Львівська область, код ЄДРПОУ 04056316, телефон 032 576-41-86, електронна пошта: mostyrada@i.ua, info@vmgromada.gov.ua).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, юридична адреса: вулиця Воїнів УПА, 1, місто Жовква, Львівський (колишній Жовківський) район, Львівська область, 80300, код ЄДРПОУ: 02899469, телефон: 03252 22434, електронна пошта, адреса: info@gv.lv.notary.gov.ua.
Повний текст рішення виготовлено 06.05.2026.

Суддя      Ясиновський Р. Б.