ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8758/25
Провадження № 2/362/2141/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
в с т а н о в и в:
Через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Міський житловий центр» - Воробець Л.І. звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 7045,26 грн, яка складається з 6349,23 грн. основної суми заборгованосіт, 3% річних від вказаної суми заборгованості - 150,00 грн., інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості 546,05 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міський житловий центр» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Міський житловий центр» є суб`єктом господарювання, що проводить діяльність в галузі надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирним будинком. 04.06.2018 року між виконавчим органом Ваильківської міської ради та ТОВ «Міський житловий центр» укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирними будинками в м. Васильків Київської обл. Позивачем з червня 2018 року надаються житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником даного майна ОСОБА_1 отримував та користувався послугами з управління багатоквартирним будинком в повному обсязі протягом всього періоду, коли позивач надавав послуги в м. Васильків, проте, відповідач не виконував зобов`язання по оплаті наданих послуг, що призвело до порушення права позивача на своєчасне та повне отримання плати за надану послугу. Станом на 01.10.2025 року заборгованість за період з 01.07.2018 року по 01.07.2024 року становить 6349,23 грн., 3% річних становить 150,00 грн., інфляційні нарахування становить 546,05 грн., а всього 7045,26 грн.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2026 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.53).
Представник позивача, про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотань із процесуальтних питань до суду не направляв.
ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання, але до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57, 58), не скористався правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляв, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За наведених обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що відповідно до витягу зі статуту ТОВ «Міський житловий центр», затвердженого загальними зборами учасників (протокол №30 від 01.06.2020 року), дата державної реєстрації 04.06.2020 року, предметом Товариства є комплексне обслуговування об`єктів; надання послуги з управління багатоквартирними будинками (а.с. 19).
Рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2018 року № 193 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків (групи будинків) у м. Василькові Київської області» визначено, що управителем багатоквартирних будинків (групи будинків) є ТОВ «Міський житловий центр» (а.с.21).
04.06.2018 року між виконавчим комітетом Васильківської міської ради (Замовник) та ТОВ «Міський житловий центр» (Управитель) укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської обл., відповідно до п.1.1 якого управитель зобов`язується надавати замовникові послуги з управління багатоквартирними будинками, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає прав управителю нараховувати споживачам належну його плату за надану послугу з управління згідно з вимогами чинного законодавства та умовами цього договору (а.с. 22-36).
Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.05.2025 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності з 24.05.2005 року належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 42).
Згідно до розрахунку заборгованості за період з 01.07.2018 року по 01.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 6349,23 грн. (а.с. 44-45).
За період з 01.01.2024 року по 01.10.2025 року розрахунок 3% річних становить 150, 00 грн., інфяційне збільшення – 546,05 грн. (а.с. 47).
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 2 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VI1I передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно пункту 10 статті 7 Закону співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» також передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Згідно вимог частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української PCP від 30 червня 1983 року № 5464-Х.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постановах по справах № 638/11034/15-ц від 10 грудня 2018 року, № 464/2736/15-ц від 22 листопада 2019 року.
Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.
Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК у порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирними будинками. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з наданого розрахунку позивачем у власника квартири, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 6349,23 грн.
Як установлено судом відповідач з квітня 2023 року не оплачував надані позивачем послуги, а тому вимоги позову щодо сплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги позивачем підлягають до задоволення.
У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати, які нараховані за період з 01.01.2024 року по 01.10.2025 року (а.с. 46-47).
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (пункт 45)).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15).
З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, які позивачем нараховані за період з з 01.01.2024 року по 01.10.2025 року.
Відповідач доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, будь-яких контр розрахунків або квитанцій, які б свідчили про сплату комунальних послуг, не отримання послуг або неналежне отримання послуг, до суду не надав.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Міський житловий центр» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 316, 317, 526, 610, 625 ЦК України, статтями 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 7045,05 грн., яка складається з 6349,23 грн. основної заборгованості, 3% річних в розмірі 150,00 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 546,05 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» 2422,40 гривні судових витрат. 
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр», місце знаходження: 08703, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 158, кв. 4.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Текст рішення складено 15.06.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко