ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8982/25
Головуючий у першій інстанції – Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/461/26

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Зеляк Ю.Г.

учасники справи: 
заявник: ОСОБА_1 
заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 24 листопада 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Чернігів, у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, зазначивши заінтересованими особами: Військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , в якій просила оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Чернігів, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території міста Селидове, Покровського району, Донецької області та пов`язаних із захистом Батьківщини. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , якого 07.12.2022 року було призвано на військову службу. 04.10.2024 року ОСОБА_1 було оповіщено про те, що її чоловік - солдат ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання в районі міста Селидове Покровського району Донецької області зник безвісти 30.09.2024 року унаслідок скиду з дрона. За висновком військового керівництва, ОСОБА_3 зник безвісти під час здійснення заходів захисту Батьківщини. Оголошення ОСОБА_3 загиблим необхідне його дружині для державної реєстрації смерті чоловіка в органах ДРАЦС, оскільки від цього залежить виникнення майнових прав заявника та оформлення спадщини після його смерті, отримання соціальних виплат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.09.2025 року, яка внесена до протоколу судового засідання, було залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2025 року заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою - задоволено. Оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Чернігів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата, стрільця-номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі міста Селидове Покровського району Донецької області.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року по справі №750/8982/25 у повному обсязі, та ухвалити нове рішення на користь Міністерства оборони України. Також апелянт ставить питання про стягнення із заявника по справі на користь Міністерства оборони України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 726 грн. 72 коп. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи Міністерства оборони України, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , чим порушив норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ключовою ознакою окремого провадження, є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право, і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. За доводами апелянта, звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, ОСОБА_1 зазначала, що оголошення померлим її чоловіка необхідно для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини. Апелянт стверджує, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_3 померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їх право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Крім того, задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_3 померлим безпосередньо вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявника виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги. Виходячи із наведеного, апелянт заперечує проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме, оголошення ОСОБА_3 померлим, у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право. Доводи апеляційної скарги вказують, що заявник, звертаючись до суду із заявою про оголошення померлим свого чоловіка ОСОБА_3 , посилається на статтю 46 ЦК України, та вказує на те, що на момент звернення до суду із заявою її чоловік не з`являється за місцем свого проживання більше 6 місяців від дати, коли його визнано зниклим безвісти за особливих обставин, жодних відомостей про його місце перебування заявнику не надходило. Апелянт звертає увагу на ті обставини, що чоловік заявниці ОСОБА_3 визнаний зниклим безвісти внаслідок участі у бойових діях під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Селідове Покровського району Донецької області. В силу цього, заява про оголошення ОСОБА_3 померлим має розглядатися із дотриманням положень ч.2 статті 46 ЦК України. Зважаючи на зазначене вище, Міністерство оборони України вважає, що воєнні дії, у розумінні ч.2 статті 46 ЦК України, на території, де зник безвісти чоловік заявниці, не завершились, в силу чого у суду першої інстанції були відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення ОСОБА_3 померлим. Апелянт зазначає, що у ч.2 статті 46 ЦК України йдеться мова про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку із воєнними діями особи померлою після спливу щонайменше 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи. За доводами апелянта, строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, і які визначені у ч.2 статті 46 ЦК України, ще не почали спливати. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги дані доводи та задовольнив заяву ОСОБА_1 , чим порушив норми матеріального права. 

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренка Є.Ю. надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за відсутності сторони заявника. 

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.44). Від цього шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.41,42, том 1).

07.12.2022 року ОСОБА_3 призваний на військову службу до Збройних Сил України.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2024 року №192, солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 29.06.2024 року №102-РС на посаду солдата резерву НОМЕР_7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_8 , з 04.07.2024 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 , та який наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.07.2024 року №159-РС призначений на посаду номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , прийнято вважати таким, що з 04.07.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.22, том 1).

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2024 року №259, солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.08.2024 року №207-РС на посаду стрільця-номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , прийнято вважати таким, що з 31.08.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.23, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надсилання сповіщення сім`ї №25 від 04.10.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання в районі міста Селідове Покровського району Донецької області зник безвісти 30.09.2024 року унаслідок скиду з дрона (а.с.45, том 1).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.10.2024 року №6662, призначено службове розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 (копія витягу на а.с.20-21, том 1).

Як вбачається зі змісту акта службового розслідування, 30.09.2024 року об 11 год. 35 хв. під час зайняття позиції ” ІНФОРМАЦІЯ_7 ” поблизу населеного пункту Селідове Донецької області, після скиду з дрона було втрачено зв`язок зі стрільцем-номером обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону солдатом ОСОБА_3 , про що також зазначається у витягу з журналу бойових дій НОМЕР_2 механізованого батальйону (а.с.14-16, 28, том 1). 

Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.10.2024 року №6360, завершено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 та встановлено, що солдат ОСОБА_3 , стрілець-номер обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, зник безвісти 30.09.2024 року близько 11 год. 35 хв. поблизу населеного пункту Селідове Донецької області, під час виконання бойового завдання (а.с.29-32, том 1).

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 27.05.2025 року №20250527-5945, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Чернігів, зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - 10.10.2024 року (а.с.48, том 1).

Із відповіді слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит від 24.06.2025 року №9964/301-2025 вбачається, що у рамках кримінального провадження №12024270340003303 від 07.10.2024 року триває досудове слідство; місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено; поточний статус особи - ”зниклий безвісти” (а.с.49, том 1).

Судом першої інстанції зазначено, що станом на час розгляду справи в суду відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 живий, перебуває у полоні, а також відсутні дані щодо місця його перебування, як і дані, що він виїхав за межі України тощо.

Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно заявнику для можливості оформлення спадщини та отримання соціальних виплат.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року, задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції врахував встановлені конкретні обставини справи, відсутність відомостей про місце проживання і місце знаходження ОСОБА_3 з 30.09.2024 року та його зникнення безвісти у зв`язку із воєнними діями. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, судом першої інстанції прийнято до уваги норми права, які регулюють дані правовідносини, а також правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, провадження №14-94цс24, а також у постанові Верховного Суду від 19.02.2025 року у справі №298/1350/22, провадження №61-15100св24. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимоги заяви ОСОБА_1 , не прийнявши при цьому до уваги норми права, які регулюють дані правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи Міністерства оборони України, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , чим порушив норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ключовою ознакою окремого провадження, є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право, і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. За доводами апелянта, звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, ОСОБА_1 зазначала, що оголошення померлим її чоловіка необхідно для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини. Апелянт стверджує, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_3 померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їх право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 статті 16 ЦК України.

За приписами статей: 3, 4 ЦПК України, захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до п.3 ч.2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України регламентовано, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За змістом ч.2, ч.3 статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч.4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.44). Від цього шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.41,42, том 1).

07.12.2022 року ОСОБА_3 призваний на військову службу до Збройних Сил України.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2024 року №192, солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 29.06.2024 року №102-РС на посаду солдата резерву НОМЕР_7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_8 , з 04.07.2024 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 , та який наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.07.2024 року №159-РС призначений на посаду номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , прийнято вважати таким, що з 04.07.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.22, том 1).

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2024 року №259, солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.08.2024 року №207-РС на посаду стрільця-номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , прийнято вважати таким, що з 31.08.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.23, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надсилання сповіщення сім`ї №25 від 04.10.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання в районі міста Селідове Покровського району Донецької області зник безвісти 30.09.2024 року унаслідок скиду з дрона (а.с.45, том 1).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.10.2024 року №6662, призначено службове розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 (копія витягу на а.с.20-21, том 1).

Як вбачається зі змісту акта службового розслідування, 30.09.2024 року об 11 год. 35 хв. під час зайняття позиції ” ІНФОРМАЦІЯ_7 ” поблизу населеного пункту Селідове Донецької області, після скиду з дрона було втрачено зв`язок зі стрільцем-номером обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону солдатом ОСОБА_3 , про що також зазначається у витягу з журналу бойових дій НОМЕР_2 механізованого батальйону (а.с.14-16, 28, том 1). 

Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.10.2024 року №6360, завершено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 та встановлено, що солдат ОСОБА_3 , стрілець-номер обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, зник безвісти 30.09.2024 року близько 11 год. 35 хв. поблизу населеного пункту Селідове Донецької області, під час виконання бойового завдання (а.с.29-32, том 1).

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 27.05.2025 року №20250527-5945, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Чернігів, зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - 10.10.2024 року (а.с.48, том 1).

Із відповіді слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит від 24.06.2025 року №9964/301-2025 вбачається, що у рамках кримінального провадження №12024270340003303 від 07.10.2024 року триває досудове слідство; місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено; поточний статус особи - ”зниклий безвісти” (а.с.49, том 1).

Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 24.11.2025 року зазначено, що станом на час розгляду справи в суду відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 живий, перебуває у полоні, а також відсутні дані щодо місця його перебування, як і дані, що він виїхав за межі України тощо.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що надані заявником ОСОБА_1 письмові докази не містять в собі жодних суперечностей щодо обставин фактичної загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , який призваний по мобілізації в період збройної агресії рф проти України 07.12.2022 року та знаходився на позиції поблизу населеного пункту Селідове Донецької області та загинув у наслідок скиду з дрона.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки у даній справі наявний спір про право, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року, виходячи із наступного.

Згідно приписів ч.1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 статті 293 ЦПК України).

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Поняття ”юридичного спору” має тлумачитися широко, виходячи із підходу Європейського Суду з прав людини до тлумачення поняття ”спір про право” (п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поняття ”спору про право” має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі №154/2135/17 дійшов висновку, що, виходячи зі змісту положень статей: 43, 46 ЦК України, статей: 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, зокрема, внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою, на підставі ч. 2 статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч. 1 статті 43 ЦК України.

Таким чином, оголошення фізичної особи померлою у даному випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 306 ЦПК України, вказала мету, для якої необхідно оголосити її чоловіка ОСОБА_3 померлим, що автоматично спір не породжує. При цьому, ОСОБА_1 не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовує свою заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення ОСОБА_3 померлим.

Аргументи Міністерства оборони України на підтвердження доводів існування між апелянтом та заявником спору про право, є необґрунтованими. Не свідчить про наявність спору про право і те, що в результаті вирішення цієї заяви заявник може отримати виплати, гарантовані законом або спадщину. Доводи про те, що задоволення заяви про оголошення ОСОБА_3 померлим безпосередньо вплине на права та обов`язки Міністерства оборони України, як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової виплати, не можуть бути прийняті до уваги судом, як підстава для залишення заяви без розгляду, оскільки в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Відповідно, між заявником та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої допомоги, в силу положень статті 16-1 Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.

Зазначене вище узгоджується із правовими висновками, які містяться в пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, а також у постанові Верховного Суду від 19.02.2025 року у справі №298/1350/22, провадження №61-15100св24. 

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” від 31.03.1995 року, звертає увагу судів на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це встановлення судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто, доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації відповідним органом факту смерті.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі № 154/2135/17 дійшов висновку, що, виходячи зі змісту положень статей: 43, 46 ЦК України, статей: 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, зокрема, внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою, на підставі ч.2 статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч.1 статті 43 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги вказують, що заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про оголошення померлим свого чоловіка ОСОБА_3 , посилається на статтю 46 ЦК України, та вказує на те, що на момент звернення до суду із заявою її чоловік не з`являється за місцем свого проживання більше 6 місяців від дати, коли його визнано зниклим безвісти за особливих обставин, жодних відомостей про його місце перебування заявнику не надходило. Апелянт звертає увагу на ті обставини, що чоловік заявниці ОСОБА_3 визнаний зниклим безвісти внаслідок участі у бойових діях під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Селідове Покровського району Донецької області. В силу цього, заява про оголошення ОСОБА_3 померлим має розглядатися із дотриманням положень ч.2 статті 46 ЦК України. Зважаючи на зазначене вище, Міністерство оборони України вважає, що воєнні дії, у розумінні ч.2 статті 46 ЦК України, на території, де зник безвісти чоловік заявниці, не завершились, в силу чого у суду першої інстанції були відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення ОСОБА_3 померлим. Апелянт зазначає, що у ч.2 статті 46 ЦК України йдеться мова про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку із воєнними діями особи померлою після спливу щонайменше 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи. За доводами апелянта, строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, і які визначені у ч.2 статті 46 ЦК України, ще не почали спливати. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги дані доводи та задовольнив заяву ОСОБА_1 , чим порушив норми матеріального права. 

З даного приводу необхідно зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2019 року у справі №490/342/17 вказав, що якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що воєнні дії, у розумінні ч.2 статті 46 ЦК України, на території, де зник безвісти чоловік заявника ОСОБА_1 , не завершились, в силу чого у суду першої інстанції були відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення ОСОБА_3 померлим.

Апеляційний суд вважає, що вказані вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року, виходячи із наступного. 

Щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, провадження №14-94цс24, виснувала, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України ”Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією” від 28.02.2025 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за №380/43786, визнаний таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 ”Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004.

Також наказом Міністерства розвитку громад та територій України ”Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією” від 28.02.2025 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за №380/43786, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого бойові дії в Селидівській міській територіальній громаді (за винятком м. Українськ) припинилися 18.08.2024 року, а з 04.01.2025 року Селидівська міська територіальна громада (за винятком м. Українськ, с-ще Цукурине) вважається тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Отже, саме з 18.08.2024 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, тобто, з дати закінчення активних бойових дій на зазначеній території. При цьому, необхідно прийняти до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, провадження №14-94цс24. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення ”від дня закінчення воєнних дій”, особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 01.07.2025 року. Таким чином, як на момент звернення заявника до суду з даною заявою, так і на час розгляду справи судом першої інстанції, сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а саме, як виснувала Велика Палата, від дня закінчення активних бойових дій на певній території.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про оголошення фізичної особи ОСОБА_3 померлим.

У контексті приписів норм Закону, які регламентують дані правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, обґрунтовано прийняв до уваги приписи статті 46 ЦПК України, а також врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 11.04.2019 року у справі №490/342/17, від 31.05.2023 року у справі №177/11/20, від 07.11.2023 року у справі №607/159/23, від 26.02.2023 року у справі №686/9938/23, від 19.02.2025 року у справі №298/1350/22, та у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21.

Проаналізувавши наявні докази у справі у їх сукупності та норми права, які регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, підлягає задоволенню. При цьому, задоволення вимог поданої ОСОБА_1 заяви має юридичне значення, оскільки є необхідним для подальшого звернення до Міністерства оборони України із відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності вказаних вище висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.11.2025 року, оскільки дані висновки суду першої інстанції узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами права, які регламентують дані правовідносини. 

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Міністерства оборони України - необхідно залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2025 року, необхідно залишити без змін.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у резолютивній частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2025 року, судом першої інстанції допущено описку у написанні ім`я та по батькові ОСОБА_3 - замість правильного ’’ ОСОБА_3 ’’ вказано ’’ ОСОБА_4 ’’. Дана описка суду може бути виправлена у порядку приписів статті 269 ЦПК України. 

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: