Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Справа № 608/1343/26
Номер провадження2-а/608/110/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді Яковець Н. В. 
за участі секретаря      Олійник О. С.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7104808 від 29.04.2026, -
В С Т А Н О В И В :

В травні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7104808 від 29.04.2026.
В позовній заяві позивач вказав, що 29 квітня 2025 року о 01 год. 01 хв. поліцейський Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області виніс постанову серії ЕНА № 7104808 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Вважає, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог закону, без забезпечення права на захист, без жодного роз`яснення ст.ст. 268, 289 КУпАП та надання доказів вчинення правопорушення. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 29.04.2026 о 00 год. 50 хв. в с. Оришківці на дорозі М 19 водій, керуючи тз перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проте обставини, які відображені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності, є надуманими та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, оскільки 29.04.2026 р. об 00 год. 50 хв. позивач не порушував жодних вимог ПДР України за вказаною у постанові адресою та за вказаних у ній обставин, зупинений працівниками поліції не був, знаходився у транспортному засобі, котрий перебував в нерухомому стані. Тому просив скасувати постанову серії ЕНА № 7104808 від 29.04.2026, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження у справі закрити. 
25 травня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що даний позов ГУНП в Тернопільській області не визнає з наступних підстав. Так, 29.04.2026 поліцейським Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Соколовським М. В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА № 7104808, згідно якої 29.04.2026 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW моделі X5 державні номерні знаки НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу 340 грн.
Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
До відзиву долучаються відеозаписи події з боді-камери поліцейського за № 856585, які безпосередньо стосуються позивача і вчиненого ним правопорушення. На відео (файл під назвою «Томашевський 130») починаючи з 05:05 сек. поліцейський розпочинає розгляд справи, де одночасно роз`яснює позивачу його права та суть правопорушення, зокрема зазначає, що автомобіль під його керуванням перетнув суцільну лінію, що за вказане правопорушення передбачено відповідальність у виді штрафу, на що позивач (запис з 05:13 сек по 05:17 сек) відповідає: «Добре. Вибачте. Я зі всім згідний». Таким чином, документально підтверджено факт визнання позивачем вчиненого адміністративного правопорушення. Інспектором поліції не порушено порядку розгляду справи, передбачені ст.ст. 278, 280 КУпАП. Поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було. Тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам та не підлягають до задоволення.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Черніцький І. Р. в судове засідання не з`явилися, представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вважає, що за відсутності будь-яких доказів на підтвердження вини позивача, враховуючи принцип «jura novit curia», позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в поданому відзиві просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні докази, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.
Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7104808 від 29 квітня 2026 року цього дня о 00 год. 50 хв. на автодорозі М19, 386 км, в с. Оришківці Чортківського району водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5 державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Як зазначено в оскаржуваній постанові позивач, керуючи ТЗ, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34 ПДР України.
Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9).
Згідно п. 34.1 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення: 
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 м. Лінію 1.1 перетинати забороняється. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки факт вчинення ним вказаного у постанові адміністративного правопорушення не підтверджено жодними доказами. 
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву через «Електронний суд» долучено відеозаписи з нагрудної камери поліцейського. 
При дослідженні відеозапису судом встановлено, що на ньому не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 вимог пунктів ПДР України, які вказані в оскаржуваній постанові, а саме перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. 
Посилання представника відповідача на те, що позивач (запис з 05:13 сек по 05:17 сек) відповідає: «Добре. Вибачте. Я зі всім згідний», і вказане є підтвердженням вчинення ним адміністративного правопорушення, суд оцінює критично, так як факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, що узгоджується із правовою позицією касаційної інстанції, яка викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що додані відповідачем до відзиву відеозаписи жодним чином не доводять факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Інших доказів, які б підтверджували вчинення ним порушення Правил дорожнього руху, а саме перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, відповідачем не надано та у відзиві не зазначено.
Сам опис адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Лише фіксація вчинення особою адміністративного правопорушення та надання доказів підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.
В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зогляду на вищевикладене, суд вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 7104808 від 29 квітня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по
справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7104808 від
29 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч. 1 ст.
122 КУпАП, а провадження в справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили «____» ______________________ 2026 року.
Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/1343/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області. 

Суддя: Н. В. Яковець 

Копію рішення видано «____»________________2026 року.

Секретар: