ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 826/18186/14

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боднарюка О.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Остапенко В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів Косенко М.С.,
(СБУ, УСБ України у Вінницькій області)
представник відповідача
(Міністерства юстиції України) Васильчук М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, Міністерства юстиції України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління служби безпеки України у Вінницькій області (далі - відповідач 1 та відповідач 2), Міністерства юстиції України (відповідач 3), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимоги (заяви у новій редакції позовних вимог) просить:
- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління – начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України у Вінницькій області;
- скасувати наказ Голови Служби безпеки України №10/12-ОС від 23.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління – начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України у Вінницькій області;
- зобов`язати Міністерство юстиції України виключити ОСОБА_1 зі списку осіб, які підлягають люстрації та не мають права займати посади в державних органах на 10 років, розміщеного на сайті Міністерства юстиції України.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що підставою для прийняття спірного наказу стало перебування його у період, визначений Законом України «Про очищення влади», на посадах заступника начальника управління Служби безпеки України в Одеській області у період з 12.12.2011 по 02.02.2013 та заступника начальника управління Служби безпеки України в Хмельницькій області у період з 13.09.2013 по 22.02.2014.
Разом з тим позивач зазначив, що сам по собі факт перебування на відповідних посадах не може бути безумовною підставою для застосування до нього заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», оскільки за час проходження служби ним не допускалось порушень Конституції та законів України, не вчинялось дій чи бездіяльності, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України, а також порушення прав і свобод людини та громадянина.
Позивач вважає, що спірний наказ є протиправним, таким, що суперечить положенням Конституції України, міжнародно-правовим актам, принципам верховенства права та індивідуальної юридичної відповідальності, практиці Європейського суду з прав людини, а також меті та принципам проведення люстрації, унаслідок чого порушує його право на працю. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства юстиції України виключити відомості про нього з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», позивач зазначив, що перебування його прізвища у вказаному реєстрі та у списку осіб, які підлягають люстрації та не мають права обіймати посади в державних органах протягом десяти років, спричиняє для нього негативні наслідки, зокрема необхідність постійного надання пояснень банківським установам, роботодавцям та під час проведення аудиторських перевірок підприємства, кінцевим бенефіціарним власником якого він є, щодо причин та підстав внесення відповідних відомостей до реєстру.
Також, позивач послався на лист Міністерства юстиції України від 17.03.2026 №36415/ПІ-Ш-1171/13, згідно з яким станом на 17.03.2026 відомості стосовно нього містяться у Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади». У зв`язку з цим позивач зазначив, що саме Міністерство юстиції України є уповноваженим органом, який на підставі судового рішення може виключити відповідні відомості з вказаного реєстру.
2. Відповідач (Служба безпеки України та Управління Служби безпеки України у Вінницькій області), заперечив щодо задоволення позовних вимог.
Заперечуючи проти позову зазначив, що наказ Голови СБУ від 23.10.2014 №10/12-ОС про звільнення позивача прийнято на виконання вимог Закону України «Про очищення влади».
Відповідач вказав, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону керівники державних органів були зобов`язані звільнити осіб, які підпадали під критерії, визначені статтею 3 Закону, та надати відповідні відомості Міністерству юстиції України для внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».
Наголошував на тому, що позивач у період з 12.12.2011 по 02.02.2013 обіймав посаду заступника начальника Управління СБУ в Одеській області, а у період з 13.09.2013 по 22.02.2014 — посаду заступника начальника Управління СБУ у Хмельницькій області, тобто сукупно понад один рік перебував на посадах, визначених Законом України «Про очищення влади», у зв`язку з чим підпадав під встановлені законом заборони.
Також зазначив, що Голова СБУ зобов`язаний прийняти рішення про звільнення позивача незалежно від того, чи вчиняв останній будь-які дії, спрямовані на узурпацію влади або порушення прав людини, оскільки Закон передбачав застосування заборони виключно на підставі відповідності встановленим критеріям.
Окрім того, звертав увагу суду на те, що під час звільнення позивача не проводились атестація чи оцінка його службової діяльності, а дії щодо подання інформації до Міністерства юстиції України були вчинені на виконання вимог Закону. Крім того, УСБУ у Вінницькій області вказало, що не приймало самостійних рішень щодо звільнення позивача чи внесення відомостей про нього до відповідного Реєстру.
3. Відповідач (Міністерство юстиції України) подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо позовних вимог з огляду на наступне. 
Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач у період з 12.11.2011 по 22.02.2014 обіймав посади заступника начальника управлінь СБУ в Одеській та Хмельницькій областях, тобто підпадав під критерії, визначені статтею 3 Закону України «Про очищення влади».
З огляду на це відповідач вважає, що до позивача правомірно застосовано заборону, передбачену частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», а його звільнення здійснено на виконання прямих вимог закону. 
При цьому зазначив, що застосування такої заборони не потребує встановлення факту вчинення особою конкретних дій, спрямованих на узурпацію влади чи порушення прав людини, оскільки здійснюється виключно за критеріями, визначеними законом.
Також відповідач звертав увагу суду на те, що десятирічний строк дії заборони закінчився 16.10.2024, а тому після цієї дати наявність відомостей у Реєстрі не є підставою для відмови особі у зайнятті посад.
Щодо вимог про виключення відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відповідач зазначив, що відомості про позивача були внесені до Реєстру 28.10.2014 на підставі документів, поданих СБУ, а їх вилучення можливе лише за наявності визначених законом підстав та належним чином оформлених документів, які до Міністерства юстиції України не надходили.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
1. Ухвалою суду прийнято адміністративну справу до свого провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.
2. Ухвалою суду здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі - у спрощене позовне провадження з викликом сторін. 
3. Ухвалою суду за клопотанням представників Служби безпеки України, Управління служби безпеки України у Вінницькій області, призначено розгляд справи в режимі відеоконференції.
4. Ухвалою суду залучено до участі в справі, якості другого відповідача (співвідповідачем) - Міністерство юстиції України.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позивач в судовому засіданні позовні вимог підтримав в повному обсязі, із підстав, які зазначені в позовний заяві. 
2. Представники відповідачів заперечили щодо задоволення позовних вимог, з підстав, які наведенні у відзивах на адміністративний позов.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. Позивач проходив військову службу в органах Служби безпеки України з 1998 року на посадах різного рівня, має військове звання полковник. 
2. 16.10.2014 набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682.
3. Наказом Голови Служби безпеки України від 23.10.2014 №10/12-ос відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади та Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України зараховано в розпорядження за підпунктом "б" пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів згідно розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 08 січня 2014 року № 1/ДСК) з 23 жовтня 2014 року до 23 січня 2015 року начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області полковника ОСОБА_1 по посаді заступника начальника управління зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок, доплат та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України № 35/ДСК -2008 року, звільнено з посади заступника начальника - начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю. 
Підставою звільнення стало те, що ОСОБА_1 у період часу з 12 грудня 2011 року по 02 лютого 2013 року обіймав посаду заступника начальника Управління Служби Безпеки України в Одеській області та з 13 вересня 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймав посаду - заступник начальника Управління Служби Безпеки України в Хмельницькій області.
4. На підставі зазначеного наказу, Міністерство юстиції України внесло відомості до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади, які обліковуються і на даний час в даному реєстрі. 
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1. Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені в Законі України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682 (далі - Закон).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади" заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
2.Згідно з пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є зокрема з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".
Відповідно до вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень; "Встановити, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб:
1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів;
2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом."
3. Як встановлено з матеріалів справи підставою для прийняття спірного наказу стало перебування його у період, визначений Законом України «Про очищення влади», на посадах заступника начальника управління Служби безпеки України в Одеській області у період з 12.12.2011 по 02.02.2013 та заступника начальника управління Служби безпеки України в Хмельницькій області у період з 13.09.2013 по 22.02.2014.
Статтею 1 Закону України "Про очищення влади" визначено: очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.
Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.
Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
Особи, зазначені у частинах третій, п`ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п`яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.
За змістом наведеної норми, для застосування до особи процедури "люстрації" необхідно, щоб особа своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювала заходи (та/або сприяла у їх здійсненні) спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України, або протиправне порушення прав і свобод людини.
Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №821/4571/14, від 05.08.2020 справа №826/1003/17).
4.Як вбачається з матеріалів судової справи, відповідачами не надано доказів того, що наявні факти протиправної поведінки позивача, спрямованої на підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, а оскаржуваний наказ про звільнення позивача не містить обґрунтувань того, що позивач міг становити будь-яку загрозу для нового демократичного режиму, що передбачено статтею 1 Закону України "Про очищення влади".
Крім того, як свідчить зміст спірного наказу, позивача одночасно зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області із збереженням грошового забезпечення та звільнено з посади заступника начальника управління – начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю на підставі пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», у зв`язку з перебуванням позивача на посадах у Службі безпеки України у період, визначений частиною першою статті 3 цього Закону. 
Зі змісту наказу вбачається, що підставою для звільнення визначено факт зайняття позивачем посад заступника начальника Управління СБУ в Одеській області (з 12.12.2011 по 02.02.2013) та заступника начальника Управління СБУ у Хмельницькій області (з 13.09.2013 по 22.02.2014), тобто застосовано формальний критерій, передбачений Законом України «Про очищення влади». 
Разом з тим суд зазначає, що застосування положень Закону України «Про очищення влади» можливе лише за умови дотримання принципу індивідуальної відповідальності та наявності належно встановлених підстав, визначених законом, а не виключно за фактом перебування особи на відповідних посадах у визначений період.
Сам по собі факт зайняття посад не є достатнім для безумовного застосування люстраційних обмежень без належної перевірки та правової оцінки обставин, які мають значення для застосування таких заходів. 
Крім того, суд враховує, що наказ фактично поєднує у собі як елемент зарахування позивача у розпорядження, так і припинення служби на посаді, що свідчить про застосування до позивача обмежувальних заходів, які безпосередньо впливають на його службовий статус та права.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наказ Голови Служби безпеки України від 23.10.2014 №10/12-ОС у частині звільнення позивача з посади є таким, що прийнятий із порушенням вимог законодавства, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Окрім іншого, на думку суду - не встановлення щодо позивача критеріїв, визначених у статті 1 Закону України "Про очищення влади", з урахуванням наведеної практики Верховного Суду, виключає можливість застосування до позивача "люстрації". 
Отже, сам по собі факт перебування позивача на посадах, визначених статтею 3 Закону України «Про очищення влади», не може бути достатньою та безумовною підставою для застосування до нього заборон, передбачених цим Законом, без дотримання принципів верховенства права, індивідуальної відповідальності та пропорційності втручання у права особи. 
Суд враховує, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому застосування обмежень лише з формальних підстав, без встановлення будь-якого зв`язку особи із діями, спрямованими на узурпацію влади, підрив основ національної безпеки чи порушення прав і свобод людини, суперечить конституційним принципам та меті Закону України «Про очищення влади».
Посилання відповідачів на те, що застосування заборони не потребує встановлення конкретних дій особи, суд оцінює критично, оскільки таке тлумачення норм Закону фактично призводить до колективної відповідальності лише за фактом перебування на певній посаді у визначений період, що є несумісним із принципом верховенства права та практикою Європейського суду з прав людини. 
Таким чином, застосування такого заходу, як звільнення із служби не є ані пропорційним, ані необхідним у демократичному суспільстві, та створює передумови для порушення з боку України міжнародних зобов`язань за статтею 8 Конвенції.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 27.05.2020 у справі №813/655/18, від 03.06.2020 в справі №812/1727/15, від 29.07.2020 у справі №820/5016/15.
Враховуючи висновки суду, щодо необґрунтованого застосування до позивача пункту 3 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади", ненадання відповідачами доказів щодо прийняття рішень, вчинення дій позивачем направлених на узурпацію влади, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини - суд вважає обґрунтованими доводи позивача про протиправність спірного наказу Голови Служби безпеки України в частині звільнення останнього із займаної посади відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", відповідно такий наказ підлягає скасуванню.
5. Суд зазначає, що вимога позивача про визнання незаконним звільнення з посади заступника начальника управління – начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління Служби безпеки України у Вінницькій області не підлягає окремому задоволенню, оскільки належним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку є скасування наказу про звільнення. Саме скасування наказу Голови Служби безпеки України про звільнення позивача є юридичним фактом, який спростовує правові підстави припинення служби та тягне відповідні правові наслідки, пов`язані з відновленням порушених прав позивача. У зв`язку з цим, окреме визнання незаконним звільнення фактично дублює наслідки скасування відповідного наказу та не є самостійним ефективним способом захисту.
6. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості про позивача, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону №1682-VII відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі - Реєстр), що формується та ведеться Міністерством юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №1704/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.10.2014 за №1280/26057, затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади»(далі - Положення №1704/5), яке визначає порядок формування та ведення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього.
Згідно з пунктом 4 Положення №1704/5 держатель Реєстру - Міністерство юстиції України (далі - Держатель).
Відповідно до пункту 8 вказаного Положення реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: працівники самостійного структурного підрозділу Міністерства юстиції України, до основних завдань якого відноситься забезпечення формування та ведення Реєстру, уповноважені на внесення до Реєстру та вилучення з нього відомостей про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», а також формування та надання витягів з Реєстру у порядку, визначеному цим Положенням; працівники головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, уповноважені на формування та надання витягів з Реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.
Пункт 9 Положення №1704/5 передбачає, що реєстратори в межах своєї компетенції вносять до Реєстру та вилучають з нього у порядку, визначеному цим Положенням, відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», надають інформацію з Реєстру у випадках, визначених частиною другою статті 7 Закону України «Про очищення влади», виконують інші функції, передбачені цим Положенням.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення №1704/5 підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є звернення про вилучення від органу, який проводив перевірку, або від особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, з наданням одного з таких документів, зокрема, копії відповідного судового рішення в паперовій формі, засвідченої в установленому порядку, з належним чином оформленим підтвердженням про набрання законної сили.
7. Суд зазначає, що застосування до особи обмежень виключно за формальною ознакою перебування на певній посаді суперечить принципам верховенства права та індивідуального характеру юридичної відповідальності, закріпленим у статті 61 Конституції України.
При цьому, посилання відповідача на закінчення 16.10.2024 строку дії заборони також не спростовує доводів позивача про порушення його прав, оскільки перебування відомостей про нього у Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», продовжує створювати для позивача негативні правові та репутаційні наслідки. 
8. Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для вилучення відомостей з Реєстру, суд зазначає, що у разі встановлення протиправності застосування до особи положень Закону України «Про очищення влади» - саме судове рішення є належною та достатньою правовою підставою для виключення відповідних відомостей з Реєстру та вчинення уповноваженим органом необхідних дій.
9. Оцінюючи спірні правовідносини суд враховує, що у рішенні ЄСПЛ від 17 жовтня 2019 року у справі «Полях та інші проти України» (заяви № 58812/15, № 53217/16, № 59099/16, № 23231/18, №47749/18), яке 24 лютого 2020 року набуло статусу остаточного та стосувалося звільнення п`ятьох державних службовців на підставі приписів Закону України "Про очищення влади", ЄСПЛ розглядав внесення відомостей про осіб заявників до загальнодоступного в мережі Інтернет Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", як одного із трьох аспектів, які вплинули на приватне життя заявників у контексті статті 8 Конвенції. Суд уважав, що поєднання цих заходів мало дуже серйозні наслідки для здатності заявників встановлювати і розвивати відносини з іншими та їхньої соціальної і професійної репутації, а також значною мірою вплинуло на них.
ЄСПЛ констатував, що відомості про застосування до заявників заходів, передбачених Законом України "Про очищення влади", було одразу оприлюднено ще до того, як було розглянуто їхні позови. Закон України "Про очищення влади" не вимагав будь-якого доведення індивідуальної вини, а його оголошена мета полягала в «очищенні» державної служби від осіб, які асоціювалися з «узурпацією влади», підривом основ національної безпеки та оборони і порушеннями прав людини. За таких обставин застосування заходів, передбачених Законом України "Про очищення влади", імовірно було тісно пов`язано із соціальною та професійною стигматизацією, як стверджували заявники. Не стверджувалося, що на практиці Закон не мав такого ефекту (рішення у справі «Полях та інші проти України», пункт 210).
Зауваження до Закону України "Про очищення влади", на які, в тому числі, посилався ЄСПЛ під час розгляду справи «Полях та інші проти України» також висловлювала Венеціанська комісія.
Так, у пунктах 98-100 Проміжного висновку № 788/2014 Венеціанська комісія відзначила, що проблематичними є положення статті 7 Закону України "Про очищення влади", відповідно до якого відомості про осіб, які підлягають люстрації, вносяться до Єдиного реєстру осіб, які підпадають під дію цього Закону, що створюється і ведеться Міністерством юстиції України, із публікацією на веб-сайті вказаного міністерства особистих даних і результатів перевірки особи і наданням її для вільного користування.
Венеціанська комісія нагадала, що вже раніше у своєму консультативному висновку стосовно «Колишньої Югославської Республіки Македонія» заявляла, що «публікація до ухвалення рішення суду є проблематичною у зв`язку зі статтею 8 ЄКПЛ. Негативний вплив такої публікації на репутацію особи навряд чи може бути усунений пізніше вилученням її імені з реєстру, а потерпілий не має засобів, щоб захистити себе від такого негативного впливу. Останнє може бути адекватним заходом, необхідним у демократичному суспільстві, коли співпраця встановлюється остаточно, а не раніше. Тому публікація повинна відбуватися тільки після ухвалення рішення суду» (пункт 99 Проміжного висновку № 788/2014).
Оскільки у Законі України "Про очищення влади" не гарантується, що публікація дозволяється тільки після остаточного рішення суду, то, за висновком Венеціанської комісії, як така ця норма піднімає очевидні проблеми сумісності зі статтею 8 Конвенції (пункт 100 Проміжного висновку № 788/2014).
10. Таким чином, скасування наказу, яким особу звільнено з публічної служби внаслідок застосування люстраційних заборон відповідно до Закону України "Про очищення влади" виключає наявність підстав для внесення позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади".
Аналіз вимог пункту 5 розділу II Положення №1704/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 17 липня 2020 року №2454/5) дає можливість стверджувати, що підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є, зокрема, рішення суду.
11. З огляду на викладене, з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Міністерства юстиції України виключити ОСОБА_1 зі списку осіб, які підлягають люстрації та не мають права займати посади в державних органах на 10 років, який розміщено на сайті Міністерства юстиції України.
12. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, перевіривши доводи сторін та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ. 
1. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, Міністерства юстиції України - задовольнити повністю.
2. Скасувати наказ Голови Служби безпеки України №10/12-ОС від 23.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України у Вінницькій області. 
3. Зобов`язати Міністерство юстиції України виключити ОСОБА_1 зі списку осіб, які підлягають люстрації та не мають права займати посади в державних органах на 10 років, який розміщено на сайті Міністерства юстиції України.
4. Розподіл судових витрат не здійснюється. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 р.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач - Служба безпеки України (вул. Володимирська, 35, м. Київ, 01034, код ЄДРПОУ: 00034074).
Відповідач - Управління Служби безпеки України у Вінницькій області (вул. Грушевського, буд.27, м.Вінниця, код ЄДРПОУ: 20001473).
Відповідач - Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, код ЄДРПОУ: 00015622).
Суддя О.В. Боднарюк