ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/4067/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу  
за позовом	ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 	
до третя особа	Адміністрації Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_1 	
про	визнання протиправним та скасування акту, 	
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, у якому просить визнати протиправним та скасувати акт № 64-2025 форма Нвс-5, затверджений головою Державної прикордонної служби України 08.09.2025, у частині прийнятого рішення про не складання акту за формою Нвс-1 про нещасний випадок зі старшим сержантом ОСОБА_3 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_3 , від шлюбу з яким у них народилася дочка — ОСОБА_2 . ОСОБА_3 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 та 15.06.2025 загинув під час виконання бойового завдання. За фактом його загибелі відповідачем проведено розслідування, за результатами якого складено акт за формою Нвс-5 № 64-2025 та прийнято рішення про нескладення акту за формою Нвс-1. Копії зазначеного акта та матеріалів розслідування були надані позивачу. За результатами розгляду заяви позивачки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку із загибеллю чоловіка під час виконання обов`язків військової служби відповідач відмовив у її задоволенні, про що прийнято висновок від 23.02.2026 № 03.3/17220/26-Вн. Підставою для відмови зазначено вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння. Позивач вважає акт за формою Нвс-5 № 64-2025 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.
Представник відповідача подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його незаконністю та необгрунтованістю. Зазначив, що перебування ОСОБА_3 в стані аклогольного сп`яніння могло спричинити неможливість останнього правильно реагувати в екстрених ситуаціях, емоційну нестабільність та погіршення сприйняття, що, на думку відповідача, могло призвести до загибелі військовослужбовця. Також вказав, що перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння виключає право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII та пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». З огляду на викладене, рішення відповідача про нескладення акта за формою Нвс-1 про нещасний випадок є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 01 (а.с. 18).
Від шлюбу позивач має малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 19).
ОСОБА_3 був призваним на військову службу за контрактом 27.01.2021; перебував на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії – начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби п`ятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 36 років, про що 17 червня 2025 року складено відповідний актовий запис № 1757; місце смерті: с. Мхи, Новгород-Сіверський р-н, Чернігівська обл. (а.с. 53).
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 22 від 17.06.2025, виданим Менським МРВ СМЕ «3» ДСУ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», смерть ОСОБА_3 настала на позиціях внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій; хвороба, що призвела до смерті: поєднана травма з ушкодженням кількох ділянок тіла, вибухова травма (а.с. 54).
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.06.2025 № 699-АГ за фактом нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем, призначено провести розслідування, яке в подальшому продовжено наказом від 14.07.2025 № 851-АГ (а.с. 30-32). 
Висновком експерта від 17.06-26.07.2025 № 21 встановлено, що під час проведення судово-медичної токсикологічної експертизи крові, сечі від трупа громадянина ОСОБА_3 виявлено етанол в концентраціях в крові 1,8 г/л, в сечі 2,4 г/л, що для живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 47-52).
За наслідком проведеного розслідування складено акт № 64-2025 форми Нвс-5 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався 15.05.2025 близько 20:53 у ІНФОРМАЦІЯ_4 , затверджений головою Державної прикордонної служби України генерал-лейтенантом ОСОБА_4 08.09.2025 (25-29).
Відповідно до п. 4 вказаного акту причинами нещасного випадку є протиправні дії військовослужбовців збройних сил російської федерації в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування FPV-дрона з вибуховим пристроєм відносно військовослужбовця Державної прикордонної служби України. 
За висновком комісії нещасний випадок зі смертельним наслідком, що мав місце із солдатом ОСОБА_3 , стався під час виконання ним обов`язків військової служби відповідно до вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п. 7 акту Нвс-5 № 64-2025). 
Пунктом 8 акту Нвс-5 № 64-2025 рішенням комісії про складання (не складення) акта форми Нвс-1 вирішено акт за формою Нвс-1 про нещасний випадок з старшим сержантом ОСОБА_3 відповідно пункту 17 розділу ІІ Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 18.04.2016 № 574/28704, не складати. При судово-токсикологічній експертизі крові, сечі від трупа громадянина ОСОБА_3 виявлений етанол в концентраціях: в крові 1,8 г/л, в сечі 2,4 г/л , що для живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.
Водночас, у витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) (протокол № 785 від 05.12.2025) комісія дійшла висновку: «Поранення, яке призвело до смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби» (а.с. 57).
У подальшому ОСОБА_1 звернулася 14.02.2026 до відповідача із заявою щодо виплати частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . У відповідь позивача повідомлено про прийняття висновку від 23.02.2026 № 03.3/17220/26/26-Вн про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця старшого сержанта ОСОБА_3 у відповідності до статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі вчиненням дій ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 58-60).
Не погоджуючись із вказаним актом № 64-2025 форми Нвс-5 у частині прийнятого рішення про не складання акту за формою Нвс-1 про нещасний випадок, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-XII, соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 12 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Частиною 1 та 2 статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до пункту 1 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Згідно зі статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Державну прикордонну службу України» з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до законодавства Міністр внутрішніх справ України 22.06.2016 видав наказ №199, яким затвердив Інструкцію про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України (далі Інструкція №199).
Пунктом 1 розділу І Інструкції №199 визначено, що ця Інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №199, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.
Порядок розслідування нещасних випадків врегульовано розділом ІІ Інструкції №199.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №199 про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або керівнику робіт і вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому.
Пунктами 5-6 розділу ІІ Інструкції №199 передбачено, що у разі групового нещасного випадку, випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.
Нещасний випадок, що стався в органі Держприкордонслужби з військовослужбовцем іншого органу Держприкордонслужби під час виконання ним службового завдання, розслідується комісією, призначеною керівником органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок.
У разі якщо потерпілий є військовослужбовцем Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу відповідно.
Відповідно до пунктів 8-9 розділу ІІ Інструкції №199 комісія зобов`язана: оглянути місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб;
з`ясувати обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства;
визначити, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби;
установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.
Члени комісії мають право одержувати письмові пояснення від посадових осіб та інших військовослужбовців і працівників органів Держприкордонслужби, а також проводити опитування потерпілих та свідків нещасного випадку.
Згідно з пунктами 15-16 розділу ІІ Інструкції №199, за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти:
акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) форми Нвс-5;
акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби форми Нвс-1 (додаток 2), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби форми НПвс (додаток 3), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Акти підписують голова і всі члени комісії. У разі незгоди зі змістом зазначених актів член комісії підписує їх з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта форми Нвс-5.
Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.
Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс) протягом трьох діб після їх подання.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 17 розділу ІІ Інструкції №199 встановлено, що акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком:
вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння;
вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення;
навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що підставою для прийняття рішення про нескладання акта форми Нвс-1 щодо ОСОБА_3 стало встановлення за результатами судово-токсикологічного дослідження наявності в організмі останнього етанолу в концентраціях в крові 1,8 г/л, в сечі 2,4 г/л, що для живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. При цьому відповідач посилається на пункт 17 розділу ІІ Інструкції № 199, який виключає складання такого акта у випадках, коли смерть є наслідком дій військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння.
Як зазначено судом, згідно з пунктом 17 розділу ІІ Інструкції № 199, акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є саме наслідком вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння.
Водночас, як встановлено самим актом форми Нвс-5 № 64-2025, причинами нещасного випадку, що стався 15.05.2025 близько 20:53, є протиправні дії військовослужбовців збройних сил російської федерації в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування FPV-дрона з вибуховим пристроєм відносно військовослужбовця Державної прикордонної служби України. 
Зазначене також підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) (протокол № 785 від 05.12.2025), згідно з яким поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_3 , пов`язане з проходженням військової служби.
Жодних доказів, які б свідчили про інші обставини настання смерті або про її спричинення діями потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. Водночас встановлення під час судово-токсикологічного дослідження наявності етанолу в біологічних зразках померлого саме по собі не спростовує обставин та причин загибелі військовослужбовця, визначених матеріалами службового розслідування. 
Отже, нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_3 15.05.2025 року, не був наслідком вчинення позивачем дій у стані алкогольного сп`яніння.
Верховний Суд в постанові від 19.05.2026 у справі №160/19336/25 зазначив таке: 
«80. Так, відповідно до підпункту «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються у разі, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
81. Водночас Верховний Суд вважає, що положення статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975 слід застосовувати з урахуванням того, що одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною виплатою членам сім`ї загиблого або померлого військовослужбовця, а тому обмеження права на її отримання мають тлумачитися не розширено, а відповідно до їхньої мети та за умови встановлення всіх юридично значущих обставин. Сам факт виявлення в організмі військовослужбовця етилового спирту не є самостійною та автоматичною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
82. Юридичне значення для вирішення спору має не сам стан алкогольного сп`яніння, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями самого військовослужбовця та настанням його смерті. Такий причинний зв`язок не може презюмуватися лише з огляду на показник концентрації алкоголю в крові або інших біологічних рідинах на момент смерті, оскільки останній має бути встановлений на підставі належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у їх сукупності. Аналогічні правові підходи є сталими та неодноразово застосованими Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 березня 2020 року у справі №813/2071/17, від 12 листопада 2020 року у справі №186/1129/16-а, від 29 червня 2022 року у справі №640/6477/19, від 09 вересня 2025 року у справі №240/5502/24.
83. Саме з урахуванням наведеного Суд застосовує статтю 16-4 Закону №2011-ХІІ у взаємозв`язку із загальними положеннями статті 16 цього Закону та виходить з того, що відмова у призначенні одноразової грошової допомоги є правомірною лише тоді, коли компетентним органом встановлено, що смерть військовослужбовця перебуває у прямому причинному зв`язку з його діями у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або з безпосереднім медичним впливом такого стану на організм.
84. Таким чином, Суд вказує, що передбачене статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975 обмеження може застосовуватися у двох видах фактичних обставин. Перший випадок стосується ситуацій, коли смерть настала внаслідок активних дій (поведінки) самого військовослужбовця у стані сп`яніння, зокрема самовільного залишення місця служби, вчинення небезпечних дій під впливом алкоголю або іншої поведінки, яка у причинному зв`язку призвела до смерті. У такому разі необхідно встановити факт перебування особи у стані сп`яніння, конкретні дії, вчинені у такому стані, та причинний зв`язок між цими діями і смертю. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 22 травня 2018 року у справі №760/9519/17 та від 18 серпня 2022 року у справі №640/14940/19.
Другий випадок охоплює ситуації, коли смерть є безпосереднім наслідком алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або патологічного стану, прямо зумовленого таким впливом на організм, зокрема гострого алкогольного або наркотичного отруєння, алкогольної коми або інших безпосередніх медичних наслідків вживання відповідних речовин. Для відмови у призначенні допомоги у такому разі має бути підтверджено належними та допустимими доказами, що саме вживання відповідних речовин чи наслідки зазначених дій стали безпосередньою медичною причиною смерті. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а.
85. Водночас у випадках, коли смерть військовослужбовця настала внаслідок протиправних дій іншої особи, порушення іншою особою правил поводження зі зброєю, пострілу іншого військовослужбовця, бойового ураження в зоні бойових дій або інших незалежних від самого військовослужбовця обставин, то сам по собі факт перебування загиблого у стані сп`яніння не є достатнім для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. У такому разі необхідним є доведення Міністерством оборони України того, що саме поведінка загиблого перебувала у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті та була її юридично значущою причиною, а не лише супутньою обставиною відповідної події.
86. При цьому наявність у Збройних Силах України особливого режиму військової дисципліни та заборона вживання алкоголю під час проходження військової служби не усувають необхідності застосування саме тих юридичних критеріїв, які визначені статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ. Порушення військової дисципліни, пов`язане з уживанням алкоголю або інших речовин, може бути підставою для відмови лише тоді, коли воно перебуває у причинному зв`язку зі смертю військовослужбовця. Такий підхід забезпечує баланс між дотриманням вимог військової дисципліни та недопущенням позбавлення членів сім`ї загиблого соціальної гарантії лише на підставі формального встановлення наявності алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі без доведення їх причинного зв`язку зі смертю.
87. Зазначений підхід ґрунтується на принципі справедливості, який у цій категорії спорів вимагає розмежування різних за своєю природою випадків смерті військовослужбовця. Смерть під час виконання військового обов`язку, внаслідок захворювання, пов`язаного зі службою, або протиправних дій іншої особи не може прирівнюватися до смерті, що настала внаслідок власної поведінки військовослужбовця у стані сп`яніння. Водночас висновок про те, що смерть стала наслідком такої поведінки, має ґрунтуватися не на суб`єктивній оцінці особи загиблого, а виключно на правовій оцінці належних і допустимих доказів.
88. Аналогічне розмежування фактичних моделей здійснено Верховним Судом у постанові від 18 серпня 2022 року у справі №640/14940/19, у якій Суд відмежував справи, де смерть була наслідком власних дій особи у стані сп`яніння, від справ, де смерть настала внаслідок дій інших осіб або за відсутності доведеного причинного зв`язку з алкоголем».
Отже, смерть військовослужбовця, яка настала під час виконання військового обов`язку, внаслідок бойового ураження, захворювання, пов`язаного зі службою, або протиправних дій іншої особи, не може вважатися такою, що підпадає під обмеження статті 16-4 Закону №2011-XII лише з огляду на виявлення алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі загиблого.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати Акт № 64-2025 форми Нвс-5, затверджений Головою Державної прикордонної служби України 08.09.2025, у частині прийнятого рішення про відмову у складенні акта за формою Нвс-1 щодо нещасного випадку із військовослужбовцем ОСОБА_3 .
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Вирішуючи питання про розподіл судового збору, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вказує, що позивач при зверненні до суду сплатив 2662,40 грн судового збору. Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування акту – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати акт № 64-2025 форми Нвс-5, затверджений головою Державної прикордонної служби України 08.09.2025, у частині прийнятого рішення про не складання акту за формою Нвс-1 про нещасний випадок зі старшим сержантом ОСОБА_3 . 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Відповідач: Адміністрація Державної прикордонної служби України, вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 00034039. 
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .
Дата складення повного рішення суду - 11.06.2026. 
Суддя Ю. О. Скалозуб