ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/547/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Аленіна О.Ю., Савицького Я.Ф.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

секретар судового засідання (за доручення головуючої судді): Романенко Д.С.;
за участю представників сторін:
від прокуратури – Черніговська О.С.;
від Виробничо-комерційної приватної фірми “ВЯЧЕСЛАВА” – Кудрявцева О.В.;
від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної Інни Іванівни – особисто;
від Південнівської міської ради Одеського району – не з`явився;
від Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця (від 05.03.2026 за вх. № 2-432/26) (повний текст ухвали складено 20.04.2026)
у справі №916/547/25 (вх.№1759/26) 
за позовом Керівника Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району 
до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича 
за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Виробничо-комерційної приватної фірми “ВЯЧЕСЛАВА” 
про припинення володіння правом власності з одночасним закриттям реєстраційного розділу та усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва
особа, дії (бездіяльність) якої оскаржуються: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Літвінішина Інна Іванівна,
(суддя першої інстанції: Гут С.Ф., дата та місце прийняття ухвали: 14.04.2026, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка,29), 

У лютому 2025 року Керівник Доброславської окружної прокуратури (далі – Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району (далі – Позивач) до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (далі – Відповідач), в якій, з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про зміну предмету позову, просив:
- припинити Фізичній особі-підприємцю Плющакову Сергію Миколайовичу володіння правом приватної власності на кафе-бар загальною площею 79,9 кв. м за адресою: Одеська область, м. Южне (Південне), вул. Хіміків, 27 з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1392796851117;
- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – кафе-бару загальною площею 79,9 кв. м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у задоволенні заявлених керівником Доброславської окружної прокуратури позовних вимог відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2025.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 (залишену без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2026), апеляційні скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі №916/547/25 скасовано частково, викладено його резолютивну частину у наступній редакції:
“Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – кафе-бару загальною площею 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3028 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1514 грн за подання заяви про забезпечення позову.”
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» 4542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
05.12.2025 матеріали справи № 916/547/25 надійшли до Господарського суду Одеської області.
08.12.2025 Господарським судом Одеської області видано накази про примусове виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025.
05.03.2026 Фізична особа-підприємець Плющаков С.М., використовуючи підсистему “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, звернувся до суду першої інстанції зі скаргою (яка зареєстрована 06.03.2026 вх.№2-432/26) на постанову приватного виконавця, у якій просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 25.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. у виконавчому провадженні № 78708658, зведеному виконавчому провадженні № 80355357.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 у задоволенні скарги ФОП Плющакова Сергія Миколайовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної І.І. у виконавчому провадженні №78708658, зведеному виконавчому провадженні № 80355357 - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд зазначив, що в межах виконавчих проваджень №78708658 та №80333588 стягувачем є Виробничо-комерційна приватна фірма “ВЯЧЕСЛАВА”, а боржником Плющаков С.М., приписи Закону України “Про виконавче провадження” не передбачають прямої заборони на об`єднання виконавчих проваджень за різним напрямком виконання судових рішень, а відтак, суд дійшов висновку, що в діях приватного виконавця відсутнє порушення приписів чинного законодавства.
Не погоджуючись з такою ухвалою, Фізична особа-підприємець Плющаков Сергій Миколайович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати; скаргу задовольнити; визнати неправомірною та скасувати постанову від 25.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною у виконавчому провадженні №78708658, зведеному виконавчому провадженні №80355357; надати правову оцінку письмову доказу – листу виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області від 01.08.2025 вих. № 1064/19-06-02, наявного в матеріалах виконавчого провадження, згідно з яким власник земельної ділянки: Південнівська міська рада повідомляє, що земельна ділянка із кадастровим номером 5111700000:02:07:0183 в оренду чи постійне користування ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” не передавалась.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Як зазначає Скаржник, держаний та /або приватний виконавець, згідно абзацу 5 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень зобов`язаний перевірити наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкриті виконавчого провадження . 
В даному випадку, при відкритті ВП № 80333588, станом на 24.02.2026 приватний виконавець Літвінішина Інна Іванівна була зобов`язана виконати вимоги абазу 5 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, які не виконала та відповідно умисно протиправно порушила з метою невиконання вимог абзацу 6 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Згідно з вимогами абзацу 6 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження.
Як зазначає заявник, станом на день винесення приватним виконавцем Літвінішиною Інною Іванівною постанови від 24.02.2026 про відкриття виконавчого провадження №80333588 була чинною постанова від 19.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження винесена в межах ВП № 80141329, зведеного ВП № 80306591, державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прасоловою Аліною Сергіївною. 
Отже, після винесення постанови від 24.02.2026 про відкриття ВП №80333588 приватний виконавець Літвінішина Інна Іванівна була зобов`язана передати вказане виконавче провадження до державного виконавця, який відкрив перше виконавче провадження – державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прасолової Аліни Сергіївни.
Із наведеної вступної частини оскаржуваної постанови від 25.02.2026 вбачається, що остання винесена приватним виконавцем не під час виконання рішення про стягнення коштів, а під час виконання рішення про зобов`язання фізичної особи-підприємця вчинити певні дії. 
Таким чином, на переконання Апелянта, приватний виконавець Літвінішина Інна Іванівна об`єднала в одне зведене виконавче провадження судові рішення майнового та немайнового характеру, що не передбачено ст. 30 Закону України “Про виконавче провадження”.
На переконання Апелянта, безпідставним є посилання суду першої інстанції і на постанову Верховного Суду від 10.02.2026 у справі № 916/4106/14, якою було скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суд від 24.11.2025 та залишено в силі ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 про відмову задоволенні скарги ФОП Плющакова Сергія Миколайовича на постанову від 25.07.2025 про відкриття ВП № 78708658, винесену приватним виконавцем Літвінішиною Інною Іванівною.
Як зазначає у своїй скарзі заявник, жоден висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 10.02.2026 у справі № 916/4106/14, не має жодного юридичного значення для розгляду по суті поданої Апелянтом скарги, поданої після винесення постанови Верховного Суду від 10.02.2026 у справі № 916/4106/14, з підстав, які не були предметом розгляду Верховного Суду.
Апелянт, аналізуючи зміст мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 10.02.2026 у справі № 916/4106/14, зазначає, що Верховний Суд не надав жодної правової оцінки доводам скаржника щодо наявності чинної ухвали Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 про забезпечення позову у справі № 916/547/25 та усім іншим доводам, окрім тих, які зазначені безпосередньо в скарзі.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції був зобов`язаний повно та всебічно розглянути доводи скаржника щодо наявності діючої ухвали Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 про забезпечення позову у справі №916/547/25, як підставу визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови приватного виконавця.
Окрему увагу суду апеляційної інстанції Скаржник звертає на необґрунтованість оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 в частині мотивів суду першої інстанції, якими суд першої інстанції залишив без правової оцінки позицію Скаржника про фактичне виконання рішення у справі № 916/4106/14.
Апелянт також зазначає, що зважаючи на те, що суд першої інстанції самоусунувся від надання оцінки правовій позиції скаржника про фактичне виконання рішення у справі №916/4106/14, таку правову оцінку зобов`язаний надати суд апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця (від 05.03.2026 за вх. № 2-432/26) у справі №916/547/25; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; призначено розгляд справи №916/547/25 на 01.06.2026 року о 12-30 год.; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали по справі №916/547/25, що стосуються розгляду скарги Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича від 05.03.2026 за вх. № 2-432/26 на постанову від 25.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною у виконавчому провадженні №78708658, зведеному виконавчому провадженні №80355357 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
07.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/547/25.
15.05.2026 від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної Інни Іванівни надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У своєму відзиві приватний виконавець не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Приватний виконавець зауважує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 10.02.2026 у справі №916/4106/14 касаційну скаргу приватного виконавця Літвінішиної І.І. задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі №916/4106/14 скасовано, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 залишено в силі. 
Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2025 ВП №78708658 залишилася чинною, а дії приватного виконавця щодо її прийняття - законними. Примусове виконання виконавчого документу в межах ВП №78708658 продовжено.
23.02.2026 на примусове виконання Приватному виконавцю Літвінішиній І.І. надійшов наказ Господарського суду № 916/547/25 виданий 08.12.2025 про стягнення з ФОП Плющакова Сергія Миколайовича на користь ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” 4542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
24.02.2026 приватним виконавцем Літвінішиною І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80333538. 
Оскільки на примусовому виконанні у приватного виконавця вже перебувало інше виконавче провадження відносно боржника - № 78708658, яке було відкрите 25.07.2025, приватним виконавцем, на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», 24.02.2026 було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №78708658 та №80333538 у зведене виконавче провадження №80355357, про що винесено відповідну постанову в рамках виконавчого провадження, яке було відкрите першим, а саме ВП №78708658. 
На переконання приватного виконавця, скаржник помилково вважає, що приватний виконавець повинна була виконати вимоги абзацу 6 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки вказана норма стосується діяльності органів державної виконавчої служби, та виключно вчинення дій щодо передачі виконавчих проваджень– державними виконавцями. 
01.06.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича надійшла заява про відвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду Принцевської Н.М., Аленіна О.Ю. та Савицького Я.Ф. від розгляду справи №916/547/25.
01.06.2026 в судове засідання з`явились Прокурор, Приватний виконавець та представник Третьої особи, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, а скаргу без задоволення. Позивач та Відповідач у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Представники Позивача, Третьої особи та Прокурор своїм правом на подання відзиву не скористались, що у відповідності до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника Позивача та Відповідача, які не з`явились у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 01.06.2026 колегія суддів проголосила вступну та резолютивну частини ухвали про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича про відвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду Принцевської Н.М., Аленіна О.Ю. та Савицького Я.Ф. від розгляду справи №916/547/25.
Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судовою колегією, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.04.2015 у справі № 916/4106/14 зобов`язано Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (ІПН НОМЕР_1 ) усунути перешкоди Виробничо-комерційній приватній фірмі "Вячеслава" (Код ЄДРПОУ 20930528) у праві постійного користування земельною ділянкою по вул. Хіміків, 27 у м. Южному та звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу існуючого кафе-бару за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 27.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 рішення Господарського суду Одеської області від 27.04.2015 у справі № 916/4106/14 залишено без змін.
28.07.2015 Господарським судом Одеської області видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.04.2015 у справі №916/4106/14.
17.02.2025 Керівник Доброславської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича у справі № 916/547/25.
Одночасно із позовною заявою Прокурором пред`явлено заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на нерухоме майно – бар загальною площею, 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, реєстрація права власності на який за Плющаковим С.М. проведена 24.10.2017 державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства “ЦЕНТР ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ” Іскровим О.В. (індексний номер рішення 37841587 від 30.10.2017).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 заяву Прокурора про забезпечення позову задоволено – вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно – (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117) бар загальною площею, 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, реєстрація права власності на який за Плющаковим С.М. проведена 24.10.2017 державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства “ЦЕНТР ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ” Іскровим О.В. (індексний номер рішення 37841587 від 30.10.2017).
25.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиної І.І., за заявою стягувача (Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава"), відкрито виконавче провадження № 78708658 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 28.07.2015 у справі № 916/4106/14.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 у справі № 916/4106/14 відмовлено у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 78708658.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 задоволено скаргу Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на постанову від 25.07.2025 про відкриття виконавчого провадження №78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 у справі № 916/4106/14 скасовано.
Визнано неправомірною та скасовано постанову від 25.07.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною.
04.12.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. в межах виконавчого провадження № 78708658 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із ухваленням Південно-західним апеляційним господарським судом 24.11.2025 постанови у справі №916/4106/14.
У лютому 2025 року у справі № 916/547/25 Керівник Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (далі ФОП Плющаков С.М.), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, яка прийнята судом до розгляду протокольною ухвалою від 18.04.2025) просив суд: припинити ФОП Плющакову С.М. володіння правом приватної власності на кафе-бар загальною площею 79,9 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Южне (Південне), вул. Хіміків, 27 (далі кафе-бар/нерухоме майно) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1392796851117; зобов`язати ФОП Плющакова С.М. усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (далі земельна ділянка) шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – кафе-бару.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі № 916/547/25 у задоволенні позову прокурора відмовлено повністю.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 (залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2026) рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі № 916/547/25 скасовано частково, викладено його резолютивну частину у наступній редакції:
“Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – кафе-бару загальною площею 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3028 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1514 грн за подання заяви про забезпечення позову”.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Виробничо-комерційної приватної фірми “Вячеслава” 4542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги”.
08.12.2025 Господарським судом Одеської області видано накази про примусове виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025, в тому числі про стягнення з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Виробничо-комерційної приватної фірми “Вячеслава” 4542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Як вже зазначалося, постановою Верховного Суду від 10.02.2026 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 у справі № 916/4106/14 залишено в силі.
23.02.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. в межах виконавчого провадження № 78708658 винесено постанову про скасування процесуального документа – повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.12.2025, у зв`язку з ухваленням Верховним Судом 10.02.2026 постанови у справі № 916/4106/14.
24.02.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80333588 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 08.12.2025 у справі № 916/547/25 (про стягнення з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Виробничо-комерційної приватної фірми “Вячеслава” 4542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги”).
25.02.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. в межах виконавчого провадження №78708658 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №78708658 та №80333588 у зведене виконавче провадження №80355357.
Саме на означену вище постанову звернувся зі скаргою до суду першої інстанції Фізична особа-підприємець Плющаков Сергій Миколайович, у якій просив визнати її неправомірною та скасувати.
Як зазначалось раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 (яка є предметом оскарження у даній справі) у задоволенні скарги ФОП Плющакова Сергія Миколайовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної І.І. у виконавчому провадженні №78708658, зведеному виконавчому провадженні № 80355357 відмовлено.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання.
Стаття 326 Господарського процесуального кодексу України містить імперативний припис про те, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до ч. 2 статті 339 Господарського процесуального кодексу України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Імперативними приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.
Згідно з ч. 1 статті 13 Закону України “Про виконавче провадження”, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження”: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пункт 9 частини 4 статті 4 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження” примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
В свою чергу, частина 3 статті 5 передбачає, що приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом.
Частина 4 статті 5 визначає, що державний виконавець, приватний виконавець (виконавець) не може виконувати рішення, якщо: 1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи.
Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи; виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.
Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;
2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;
3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;
4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування відповідальності такого приватного виконавця.
Приписи ст. 6 Закону України “Про виконавче провадження” встановлюють, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.
У постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 750/2414/17 зазначено, що на стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України "Про виконавче провадження", чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі “Кантоні проти Франції” (“CANTONI v. FRANCE”), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі “Вєренцов проти України”, заява “№ 20372/11).
Як встановлено судом раніше, за результатами розгляду скарги ФОП Плющакова С.М. на постанову від 25.07.2025 про відкриття виконавчого провадження №78708658 у справі №916/4106/14, Верховним Судом залишено в силі ухвалу місцевого суду про відмову у задоволенні скарги, тобто підтверджено факт правомірного відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною І.І. виконавчого провадження №78708658.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вищенаведені норми права, суд апеляційної інстанції погоджується з вірними висновками місцевого господарського суду, що виконавчий документ у справі №916/4106/14, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 78708658, не відносить до того типу виконавчих документів, які не підлягають виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Так само, як і виконавчий документ у справі № 916/547/25, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 80333588, не відносить до того типу виконавчих документів, які не підлягають виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
У той же час, приписи частина 3 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження” передбачають право приватного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
Відтак, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання; відкрити виконавче провадження та після повернути виконавчий документ стягувачу у випадках, передбачених законом, зокрема на підставі приписів ст.37.
Відповідно до приписів статті 30 Закону України “Про виконавче провадження” виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
В свою чергу, приписи пункту 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачають, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.
У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.
Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.
У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.
Як встановлено судовою колегією раніше, 24.02.2026 приватним виконавцем Літвінішиною І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП80333538. 
Оскільки на примусовому виконанні у приватного виконавця вже перебувало інше виконавче провадження відносно боржника - ВП 78708658, яке було відкрите 25.07.2025, приватним виконавцем, на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», 24.02.2026 було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №78708658 та №80333538 у зведене виконавче провадження №80355357, про що винесено відповідну постанову в рамках виконавчого провадження, яке було відкрите першим, а саме ВП 78708658. 
При цьому, Скаржник помилково вважає, що приватний виконавець повинна була виконати вимоги абзацу 6 пункту 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки вказана норма інструкції стосується діяльності органів державної виконавчої служби, та виключно вчинення дій щодо передачі виконавчих проваджень державними виконавцями.
В контексті наведених приписів законодавства, а також встановлених судом обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність у приватного виконавця правових підстав задля винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.
Крім того, в межах виконавчих проваджень № 78708658 та № 80333588 стягувачем є Виробничо-комерційна приватна фірма “ВЯЧЕСЛАВА”, а боржником ОСОБА_1 , приписи Закону України “Про виконавче провадження” не передбачають прямої заборони на об`єднання виконавчих проваджень за різним напрямком виконання судових рішень, відтак суд доходить до висновку, що в діях приватного виконавця відсутнє порушення приписів законодавства, а доводи Апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Щодо доводів Апелянта про наявність діючої ухвали Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 про забезпечення позову у справі №916/547/25, як підставу визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови приватного виконавця, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.7 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Частиною 8 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
25.11.2025 постановою Південно-західного апеляційного суду у даній справі апеляційні скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Виробничо-комерційної приватної фірми «Вячеслава» задоволено частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі № 916/547/25 скасовано частково, викладено його резолютивну частину у наступній редакції: 
«Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – кафе-бару загальною площею 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3028 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1514 грн за подання заяви про забезпечення позову.».
Судова колегія звертає увагу, що як станом на дату звернення до Господарського суду Одеської області зі скаргою 05.03.2026, так і станом на 23.02.2026 (дата прийняття оскаржуваного рішення приватним виконавцем про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без відкриття) 90-денний термін дії ухвали про забезпечення позову від 19.02.2025 у справі №916/547/25, визначений ч.7 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України - сплинув.
З огляду на наведене, судова колегія вважає необґрунтованими доводи Апелянта в цій частині та зазначає, що ухвала суду про забезпечення позову у даній справі не є перешкодою для примусового виконання рішення за цією ж справою.
Крім того, судова колегія відхиляє доводи скаржника, як необґрунтовані, про фактичне виконання рішення у справі № 916/4106/14, оскільки ані Скаржником, ані Приватним виконавцем, ані іншими учасниками справи не представлено до матеріалів справи постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження № 78708658 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; ухвали суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Щодо доводів Апелянта про необхідність надання правової оцінки письмову доказу – листу виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області від 01.08.2025 вих. № 1064/19-06-02, наявного в матеріалах виконавчого провадження, згідно з яким власник земельної ділянки: Південнівська міська рада повідомляє, що земельна ділянка із кадастровим номером 5111700000:02:07:0183 в оренду чи постійне користування ВКПФ “ВЯЧЕСЛАВА” не передавалась, судова колегія зазначає наступне.
В межах даної справи переглядається ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на постанову Приватного виконавця від 25.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Виробничо-комерційна приватна фірма "Вячеслава" є стягувачем у межах виконавчого провадження. Судовими рішеннями різних інстанцій неодноразово підтверджувалась законність права постійного користування фірми "Вячеслава" спірною земельною ділянкою, а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи Апелянта в цій частині та такими, що жодним чином не стосуються перегляду ухвали суду першої інстанції від 14.04.2026 про відмову у задоволенні скарги на постанову приватного виконавця від 25.02.2026 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а отже ці обставини не мають правового значення для правильного вирішення спору по суті заявлених вимог.
Колегія суддів наголошує, що в межах цього спору, ініційованого власником земельної ділянки (Радою) на підставі статті 376 Цивільного кодексу України, питання наявності, чинності чи обсягу прав землекористувача не входить до предмета доказування. Оскільки закон надає право на звернення до суду з вимогою про знесення самочинного будівництва безпосередньо власнику землі, то наявність чи відсутність речових прав у третіх осіб (користувачів) не впливає на наявність у власника права на позов щодо захисту свого майна. 
Доводи Апелянта стосовно незаконності дій Верховного Суду при ухваленні постанови у справ №916/4106/14 судовою колегією залишаються без уваги, оскільки такі твердження, по-перше, жодним чином не стосуються суті спору у даній справі, по-друге, є проявом неповаги до суду, що є неприпустимим. 
Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Загальна (універсальна) хартія судді (ухвалена 17.11.1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань) закріплює особисту незалежність судді зокрема - "Ніхто не може надавати або намагатися надавати судді будь-яких інструкцій, що можуть вплинути на юридичне рішення судді, за винятком, у випадках, коли це допускається, думки вищого суду з конкретної справи".
Частинами 1 та 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника, що згідно зі ст. 316 Господарського процесуального кодексу України з моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
А тому будь-які висловлювання стосовно незгоди з постановою Верховного Суду у справі №916/4106/14 для суду апеляційної інстанції не мають жодного правового значення.
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця (від 05.03.2026 вх.№2-432/26) у справі №916/547/25 відповідає загальним вимогам процесуального кодексу, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Виходячи з положень статті 11 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, дійшла висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.
Керуючись ст. 269, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця (від 05.03.2026 вх.№2-432/26) у справі №916/547/25 - залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 - залишити без змін.
Матеріали справи №916/547/25 повернути до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2026 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: О.Ю. Аленін

Я.Ф. Савицький