Справа № 487/2484/26 
Провадження № 3/487/589/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря Поліщук І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий,
за ч. 1 ст.184 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №201961 від 21.03.2026 року, 21.03.2026 року о 07:15 год. за адресом АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених законодавством щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей, а саме залишила вдома без нагляду свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на протязі дня та пішла з дому. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.184 КУпАП.

До судового засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася, надала заяву про відкладення судового засідання по причині неможливості прибуття до суду, у зв`язку з необхідністю бути присутньою на святі дітей в школі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Положеннями ч.2 даної статті не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, у судовому засіданні з розгляду адміністративної справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено строк притягнення особи до адміністативної відповідальності, який у даному випадку становить три місяці, та спливає 21.06.2026.
Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.
У клопотанні про відкладення судового засідання ОСОБА_1 не зазначала, про намір подати суду будь-які докази на підтвердження своїх заперечень.
Окрім того, будучи обізнаною про факт розгляду справи в суді, ОСОБА_1 протягом тривалого часу, право на подання будь-яких письмових пояснень чи доказів не реалізувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, за ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 278 КУпАПорган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП. 
Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адмінстративна відповідальність, за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
З огляду на те, що зазначена норма закону, є бланкетною, то при розгляді цієї справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону ОСОБА_1 , якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень. Одночасно фабула протоколу має містити посилання на вказану норму закону. 

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч., незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Аналізуючи норми діючого законодавства, слід прийти до висновку, що батьки мають притягуватися до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, у разі порушення ними обов`язків визначених положеннями ст. 150, 180 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
За такого, протокол про адміністративне правопорушення обов`язково має містити посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Разом з тим у протоколі ВАБ №201961 від 21.03.2026 року, в супереч положенням ст. 256 КУпАП, не зазначено які саме норми вказаних вище законодавчих актів були порушенні ОСОБА_1 та в чому полягають вказані порушення/
Таким чином, протокол не містить належного формулювання обставин вчиненого адміністративного правопорушення.
Також суд наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 245,247,256,268,277,278,280,283 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О.Притуляк