ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 603/499/25	Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю. Г. 	
Провадження № 22-ц/817/551/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича на ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2026 року, постановлену суддею Гудковою Ю.Г. у справі №603/499/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Садівський Микола Артурович про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на спадкове майно,- 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом.
Представник відповідачки – адвокат Терновий Р. Б. у суді першої інстанції заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 603/9/26. В обґрунтування клопотання зазначав, що у провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 603/9/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу, зареєстрованого між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також визнання ОСОБА_5 такою, що не має права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2026 року в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Терновий Р.Б. просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зупинити провадження у справі до вирішення справи №603/9/26.
В обґрунтування вказує, що між справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, оскільки у справі № 603/499/25 позивачка ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги щодо визнання недійсними виданих матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом як дружина спадкодавця. Водночас, у справі №603/9/26 вирішується питання щодо дійсності шлюбу між ОСОБА_2 та спадкодавцем, а також щодо наявності в неї права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .
Вважає, що у разі задоволення позову у справі №603/9/26 та визнання шлюбу недійсним ОСОБА_2 буде усунута від права на спадкування, що матиме безпосередній вплив на вирішення спору у справі №603/499/25. У зв`язку з цим між зазначеними справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, а встановлені в одній із них обставини матимуть преюдиційне значення для іншої.
Звертає увагу на положення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, — до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Також посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21), згідно з якою необхідність зупинення провадження виникає тоді, коли між справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, а обставини, встановлені в одній справі, матимуть преюдиційне значення для іншої.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що згідно з ч. 3ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не обґрунтовано неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 603/9/26. Сама по собі взаємопов`язаність вказаних справ не свідчить про неможливість розгляду однієї із них до ухвалення рішення в іншій, адже підставою зупинення провадження є не лише наявність іншої справи та припущення про те, що рішення у ній може мати значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, -до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі до розгляду справи №603/9/26.
Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до закінчення розгляду справи №603/9/26 відсутня.
Матеріали справи містять достатній обсяг належних та допустимих доказів, необхідних для встановлення всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, суд апеляційної інстанції має можливість надати оцінку усім доказам у їх сукупності та вирішити спір по суті без очікування результатів розгляду іншої справи.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі навів достатньо мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи, оцінку певних конкретних обставин (фактів), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Сама по собі взаємопов`язаність справ не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 603/9/26, суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №603/499/25.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 13 грудня 2023 року у справі №754/5522/22.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, так як вони не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича - залишити без задоволення.
Ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 червня 2026 року.

Головуюча          М.В. Хома 

Судді            Б.О. Гірський 

О.З. Костів