Справа № 930/329/26
№2/930/683/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Примакової В.В. до Немирівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, -
В С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка — ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки — ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки — ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) площею 3,4834 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Байраківської сільської ради Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області, право на яку спадкодавець мав на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВГ № 489374, виданого взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0081863 від 01 липня 1997 року.
Також до складу спадщини входить земельна ділянка, на яку мала право його дружина — мати позивачки ОСОБА_4 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0291538, розміром 2,99 умовних кадастрових гектарів, яку він прийняв після смерті дружини як спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на вищезазначене майно після смерті свого батька — ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2025 року за позивачкою ОСОБА_1 визнано право в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,4834 га, кадастровий номер 0523080200:02:001:0145, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Байраківської сільської ради Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області.
09 квітня 2025 року донька позивачки — ОСОБА_5 , яка діє від імені своєї матері ОСОБА_1 , звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем за законом після її смерті був її чоловік — ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав. При цьому було повідомлено, що державний акт на земельну ділянку відсутній.
Відповідно до довідки № 115, виданої 18 серпня 2025 року старостою Байраківського старостинського округу Мельник О., станом на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею за однією адресою був зареєстрований ОСОБА_3 , а отже, він прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.
Під час огляду витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00053028717 від 14 серпня 2025 року встановлено, що у графі «Відомості про одного з подружжя» зазначено « ОСОБА_6 », а у відомостях про другого з подружжя — « ОСОБА_7 ». Водночас у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданому 27 травня 2008 року виконавчим комітетом Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, прізвище, ім`я та по батькові померлої особи зазначено як « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданому 25 червня 2025 року, — « ОСОБА_4 ».
У зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні імен та по батькові ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну ділянку, розташовану на території Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, позивачка — ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту укладення шлюбу між її померлими батьками та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтвердили та визнали, просили їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.
Згідно ч. 3ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно із ч. 4ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Мати позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько — ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) площею 3,4834 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВГ № 489374.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 за життя мала право на земельну частку (пай), яка підтверджується сертифікатом серії ВН № 0291538, однак державна реєстрація права власності не була завершена.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Встановлено, що ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_4 на момент її смерті, у зв`язку з чим вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті.
Таким чином, суд дійшов висновку, що спадкове майно після смерті ОСОБА_4 фактично увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Суд також враховує, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка як дочка спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадкування майна свого батька.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.08.2025 року вже встановлено право власності позивачки на частину спадкового майна, що підтверджує факт прийняття спадщини та наявність у неї спадкових прав. Водночас питання щодо права на земельну частку (пай), яке підтверджується сертифікатом серії ВН № 0291538, не вирішувалося, у зв`язку з чим позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку.
Разом із тим, судом встановлено, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала наявність розбіжностей у відомостях актів цивільного стану щодо персональних даних спадкодавців, а також відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку.
Зокрема, при дослідженні витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00053028717 від 14 серпня 2025 року встановлено, що у графі «Відомості про одного з подружжя» зазначено « ОСОБА_6 », а у відомостях про другого з подружжя — « ОСОБА_7 ». Водночас згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 27 травня 2008 року виконавчим комітетом Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, прізвище, ім`я та по батькові померлої особи зазначено як « ОСОБА_3 », а згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 — « ОСОБА_4 ».
Крім того, встановлено відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), що посвідчує право на спадкове майно, що унеможливило оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За таких обставин державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії — видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2025 року за №723/02-31.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно п. г ч. 1ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи в праві набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі.
Згідно п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією.
Згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, відділу № 2 від 06.02.2026 року № 64/14-26, встановлено, що відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Немирівською районною державною адміністрацією Вінницької області по Байраківській сільській раді КСП «Нива», на ім`я ОСОБА_4 (с. Глинянець), на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації № 133 від 26.05.1997 року, 03.07.1997 року за № 460 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0291538, розміром 2,99 умовних кадастрових гектарів.
Таким чином, спадкодавець мала право на земельну частку (пай) у складі земельної ділянки.
Згідно п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Відповідно до ст.3 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що наявні розбіжності у відомостях актів цивільного стану, а також відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), унеможливили реалізацію спадкових прав позивачки у нотаріальному порядку, що підтверджується матеріалами справи та постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено наявність юридично значимого факту укладення шлюбу між її померлими батьками, який має значення для правильного визначення спадкових правовідносин та кола спадкоємців, а також доведено факт належності спадкового майна до складу спадщини після смерті спадкодавця.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України, зокрема ст. 1216, 1218, 1261, 1268, позивачка як спадкоємець першої черги за законом набуває право на спадщину після смерті батька, до складу якої входить спірна земельна частка (пай), яка підлягає спадкуванню.
Таким чином, встановлення факту укладення шлюбу між спадкодавцями є необхідним для підтвердження сімейних відносин та правильного визначення правового статусу спадкового майна, а визнання права власності на земельну частку (пай) є належним способом захисту порушеного права позивачки, оскільки у позасудовому порядку реалізувати це право неможливо.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту укладення шлюбу та про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України та керуючись ст. ст. 23, 82, 89, 200, 206, 211, 223, 247, 258-259, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Встановити факт, що шлюб укладений між « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », укладений 12 липня 1951 року, актовий запис N?8, зареєстрований Виконавчим комітетом Глинянецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, внаслідок якого прізвище дружини « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_2 », укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 2,99 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0291538, яку прийняв у спадщину, але не оформив правовстановлюючих документів про право на спадщину, ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко