Номер провадження: 22-ц/813/5457/26 
Справа № 515/1870/25
Головуючий у першій інстанції Дем`янова О. А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 
за участю: 
секретаря Козлової В.А.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Бролінського Р.О.,
3-ї особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бролінський Роман Олександрович, на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Дем`янової О.А., про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , Орган опіки і піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради, про призначення другим опікуном, 
встановив:

26.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення його другим опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,із залученням в якості заінтересованої особи: служби у справах дітей Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Ухвалою Татабунарського районного суду Одеської області від 17.02.2026 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с.136).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Бролінський Р.О. ставить питання про скасування ухвали Татабунарського районного суду Одеської області від 17.02.2026 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.140-144).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку мається спір про право.
При цьому суд вказав, що виходячи з віку заявника, правовідносини у цій справі можуть бути пов`язаними з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тобто наявний спір про право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про те, що за змістом ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , він звернувся до суду з метою встановлення його другим опікуном над малолітнім  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що він уклав повторний шлюб з ОСОБА_2 (мати дитини) і з ними проживає ще двоє їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також повнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовував якнайкращими інтересами малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки його матері а також матері інших дітей – ОСОБА_2 , яка є опікуном повнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дуже тяжко виконувати свої материнські обов`язки одночасно за всіма дітьми.
Крім того, вона навчається на денній формі навчання.
Більше того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було візуально встановлено, що мати дітей - ОСОБА_2 перебуває в стані вагітності.

Крім того, ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 грудня 2025 року, при відкритті провадження у справі, до участі у справі в якості заінтересованої особи залучений ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54-55), який жодного заперечення проти заяви ОСОБА_1 не заявив.

Всі вищевикладені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що оскаржуване судове рішення було обгрунтовано припущеннями, що за змістом вимог, передбачених ч. 6 ст. 81 ЦПК України, є недопустимим.

Колегія суддів зазначає, що всі обставини зави ОСОБА_1 суду належало з`ясувати в ході розгляду справи, а не доходити передчасного висновку про те, що в даному випадку мається спір про право. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. 

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу прийнято не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бролінський Роман Олександрович, задовольнити.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 лютого 2026 року про залишення заяви без розгляду - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 25.06.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева