Справа № 627/345/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді В.А. Каліберди, 
з участю секретаря судового засідання Н.Д. Коломієць,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області у порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом
В С Т А Н О В И В:
До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,5603 га, кадастровий номер 6323585500:04:001:0102, розташованої на території Пархомівської сільської ради Харківської області, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 989332. 
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бремен Федеративної Республіки Німеччина помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого 26.03.2024 Відділом реєстрації актів цивільного стану Бремен-Мітте.
Після його смерті відкрилась спадщина, а саме земельна ділянка, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 989332, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010769900030 05 березня 2007 року, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, площею 4,5603 га, цільове призначення ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6323585500:04:001:0102, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 199543,96 грн.
За життя ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,5603 га з кадастровим номером 6323585500:04:001:0102 заповів ОСОБА_1 .
Взимку 2026 року, після того, як ОСОБА_1 дізналася про смерть в Німеччині ОСОБА_2 , позивач звернулась до нотаріуса, який 17 лютого 2026 року надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкова справа №28/2026 після смерті ОСОБА_2 була заведена в Краснокутській держнотконторі 17 лютого 2026 року за заявою ОСОБА_1 , що є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 02 листопада 2018 року приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу. Повідомлено, що у зв`язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини та відсутні документи на майно, тому не може їй видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 07.04.2026 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано з Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інформацію зі Спадкового реєстру.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
В поданій до суду 24 квітня 2026 року заяві, позивачка просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 20 квітня 2026 року подав клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради за наявними у суді матеріалами, проти задоволення позову не заперечують.
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті – Бремен, Федеративна Республіка Німеччина.
За життя ОСОБА_2 02 листопада 2018 року склав заповіт, згідно якого належну йому на праві приватної власностіземельну ділянку заповів гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 989332, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010769900030 05 березня 2007 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №92608601, вказана земельна ділянка розташована на території Пархомівської сільської ради Богодухівського (Краснокутського) району Харківської області, площею 4,5603 га, цільове призначення ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 6323585500:04:001:0102, власник ОСОБА_2 .
Згідно витягу №НВ-9955148862026 від 03.03.2026 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 199543,96 грн. 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, а саме на земельну ділянку площею 4,5603 га, кадастровий номер: 6323585500:04:001:0102.
Як вбачається з довідки про смерть від 26.03.2024, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Бремен-Мітте, реєстраційний номер S1704/2024 останнє місце проживання АДРЕСА_1 .
З позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 останні роки проживав у Німеччині, де і помер.
Як убачається з постанови державного нотаріуса Руденко В.О. Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.02.2026, після смерті померлого ОСОБА_2 спадкова справа № 28/2026 була заведена в Краснокутській держнотконторі 17 лютого 2026 року за заявою ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 02.11.2018 року. Оскільки документи на спадкове майно, що посвідчують право власності на заповідане майно не збереглися та надати їх нотаріусу спадкоємиця не має можливості, тому державним нотаріусом відмовлено гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_2 .
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Богодухівською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 07 квітня 2026 року в частині витребування доказів, встановлено, що до Спадкового реєстру 17 лютого 2026 року внесено запис про реєстрацію спадкової справи №75235191, номер у нотаріуса – 28/2026 У Спадковому реєстрі (Заповіти/спадкові договори) згідно інформаційної довідки №84204530 від 17.02.2026 є запис про заповіт, номер у спадковому реєстрі – 63254279, стан – чинний, дата посвідчення – 02.11.2018. 
Вказане свідчить про те, що заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 іншими особами подано не було. Також осіб, які мають право на отримання спадщини, судом не встановлено.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.
Згідно зі ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У ч. 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а саме - Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що позбавляє позивачку можливості зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку, оскільки існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ст. 392 ЦК України).
У відповідності до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.
Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.
З ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.
Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Як встановлено судом, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 28/2026, заведеної після померлого ОСОБА_2 , копія якої знаходиться в матеріалах справи.
Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_2 , до складу спадкового майна входить земельна ділянка кадастровий номер 6323585500:04:001:0102 площею 4,5603 га, яка, як встановлено судом, належить ОСОБА_2 , і може бути успадкована його спадкоємицею.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила про поновлення строку для звернення з позовною заявою до суду. 
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивачем такий строк не пропущений, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Строки позовної давності поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк, або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. 
Як свідчать матеріали справи, датою звернення позивача із даною позовною заявою є 03 квітня 2026 року, а спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому строк позивачкою не пропущений.
З урахуванням наведеного, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 12, 13, 73, 247, 257, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,5603 га, кадастровий номер 6323585500:04:001:0102, розташованої на території Пархомівської сільської ради Харківської області, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 989332.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Охтирська, 1, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, 62002, код ЄДРПОУ 04397359.

Суддя  Каліберда В. А.