СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/2242/26
пр. № 1-кп/759/874/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026100080000076 від 08.01.2026 року відносно  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лосятин Васильківського району Київської області, українця, гр. України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,
прокурор: ОСОБА_4 
захисник: ОСОБА_5 
обвинувачений: ОСОБА_3 
встановив:
ОСОБА_3 , достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації проти України та впровадження на території України воєнного стану, відповідно до відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, та який в подальшому неодноразово продовжувався, та триває на даний час, вчинив умисний корисливий злочин за таких обставин.
03.01.2026 року приблизно о 03 год. 20 хв., ОСОБА_3 знаходячись у жилому приміщенні другого поверху, що по вулиці 25-а Садова 40, в місті Києві, в умовах воєнного стану, діючи умисно із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відрито викрав майно яке належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 5850 грн.
Так, ОСОБА_3 приблизно о 20 годині 58 хвилин, 02.01.2026, неподалік супермаркету «Епіцентр», що за адресою: місто Київ, вул. Берковецька, 6В, зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 та придбавши алкогольні напої, за запрошенням останнього попрямували до помешкання потерпілого з метою спільного проведення свого дозвілля та відпочинку, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , житлове приміщення, що розташоване на другому поверсі.
Перебуваючи за вказаною адресою, 03.01.2025 приблизно о 03 год. 25 хв., ОСОБА_3 звернув увагу на майно потерпілого - мобільний телефон «Iphone 11 pro max» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , на якому був істалований банківський додаток на « ОСОБА_7 » з використанням якого вирішні відкрито викрасти грошові кошти потерпілого з його банківських рахунків.
З метою реалізації свого злочинного умислу та особистого збагачення, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з метою уникнення можливого опору, руками стиснутими в кулак, наніс декілька ударів ОСОБА_6 в область голови.
Подолавши, таким чином, опір та переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 відкрито заволодівши мобільним телефоном потерпілого: «Iphone 11 pro max», iмeil: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , та погрожуючи продовжити нанесення тілесних ушкоджень дізнався у потерпілого паролі від даного мобільного телефону та банківського додатку «Mono Bank», та в подальшому, відкрито заволодів грошовими коштами з банківської картки № НОМЕР_4 на загальну суму 5850грн., які належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Відкрито викравши чуже майно у ОСОБА_6 , ОСОБА_3 залишив вище зазначений телефон «Iphone 11 pro mах» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 потерпілому та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_3 , приблизно о 11 год. 34 хв., 04 січня 2026 року перебуваючи у житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. 25-а Садова 40, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито заволодіваючи чужим майном, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши
останньому матеріальної шкоди на загальну суму 8999 гривень.
Так, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 год. 34 хв. 04.01.2026 року, з метою відкритого заволодіння чужим майном та особистого збагачення, прийшов до помешкання ОСОБА_6 , яке є житловим приміщенням, розташованим на другому поверсі за вищевказаною адресою.
Перебуваючи у зазначеному житловому приміщенні та реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 з метою підкорення волі потерпілого та усунення можливого опору, почав висловлювати на адресу ОСОБА_6 погрози застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, чим створив у потерпілого реальне побоювання за власну безпеку, у зв`язку з чим останній не чинив активного спротиву та був вимушений виконувати протиправні вимоги підозрюваного.
Скориставшись зазначеними обставинами, ОСОБА_3 відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого «Iphone 11 Pro Мах», ІМЕ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою № НОМЕР_5 .
У подальшому, продовжуючи висловлювати погрози застосування фізичного насильства, ОСОБА_3 дізнався у потерпілого паролі доступу до зазначеного мобільного телефону та банківського додатку «Mono bank», після чого відкрито заволодів грошовими коштами з банківської картки № НОМЕР_4 у сумі 1000 гривень, які належать ОСОБА_6 . 
Після цього, ОСОБА_3 звернув увагу на телевізор марки « 43» HAIER H43K801FG", вартістю 7999 гривень, який знаходиться у кімнаті та відкрито викрав і його, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 8999 грн.
Після відкритого викрадення зазначеного майна ОСОБА_3 залишив мобільний телефон потерпілому, а з місця вчинення кримінального правопорушення зник, у подальшому розпорядившись викраденими грошовими коштами та телевізором на власний розсуд
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, що він приблизно о 21 годині 02.01.2026 року, біля супермаркету «Епіцентр», що за адресою: місто Київ, вул. Берковецька, 6-В, познайомився з потерпілим ОСОБА_6 та, придбавши алкогольні напої та пішли за місцем проживання потерпілого з метою спільного проведення свого дозвілля та відпочинку, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , житлове приміщення, що розташоване на другому поверсі. Перебуваючи за вказаною адресою, 03.01.2025 приблизно о 03 год. 25 хв., він побачив у потерпілого мобільний телефон «Iphone 11 pro max», наніс потерпілому декілька ударів і примусив його сказати коди від додатку "Моно Банк" і перекинув на свою банківську картку собі 5 850 грн., мобільний телефон повернув потерпілому. Ще у кімнаті він побачив телевізор, забрав його і пішов звідти. Телевізор продав, кошти витратив на власні потреби.
Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
При таких обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України повністю доведена, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння слідству.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , в ході судового слідства не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинений злочин, який згідно з вимогами ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте враховує дані про особу винного, який раніше не судимий, те, що він офіційно не працює, виховувався у багатодітній сім"ї, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, має місце реєстрації та проживання, а тому враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, його сімейний стан (що виховувався у багатодітній сім"ї де дев"ятеро дітей) та юний вік, суму заподіяної шкоди, яку він має намір відшкодувати та його бажання проходити військову службу, а також самі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, які суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, вважає, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі слід застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 369-371, 373- 377, ч.15 ст.615 КПК України, ст.12-2 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання за даною статтею із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_3  обчислювати з дня його затримання, тобто з 09.01.2026 року. 
Запобіжний захід  ОСОБА_3  до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою в ДУ « Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 12.01.2026 на мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 .
Речовий доказ по справі -  мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 , вилучений у ОСОБА_3 , - повернути власнику.
Речові докази по справі, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах даного кримінального провадження. 
Апеляція на вирок може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Святошинський районний суд м. Києва, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_1