Справа № 466/3663/26
Провадження № 2/466/2899/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:
в складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря судового засідання Васинчик М.О.
відповідачки ОСОБА_1 
представника відповідачки ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
23 квітня 2026 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 17.07.2025 року, Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 7717, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що під час спільного проживання сімейні відносини не склалися. Тривалий час між ними постійно виникали суперечки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, розуміння і підтримки. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не ведуть спільного господарства та припинили сімейні відносини. Їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У шлюбі спільних дітей сторони не мають. Шлюб існує тільки формально.
Ухвалою суду від 05.05.2026 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін.
22.06.2026 року, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідачки. ОСОБА_1 зазначає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, разом не проживають, а тому вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Разом з тим не погоджується з твердженнями позивача про те, що вона нібито відмовлялася від розірвання шлюбу та не надавала згоди на його припинення. Пояснила, що ніколи не заперечувала проти розірвання шлюбу та після того, як стало зрозуміло, що сімейні відносини відновити неможливо, 24.04.2026 самостійно звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також вказала, що протягом тривалого часу підтримувала чоловіка, доглядала за ним у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я, забезпечувала побутові потреби сім`ї та фактично присвятила значний час його підтримці. Через необхідність постійного догляду була змушена залишити роботу та згодом звернутися до центру зайнятості. Крім того, пояснила, що останнім часом між сторонами були відсутні взаєморозуміння та стабільні домовленості, а позиція позивача щодо різних питань неодноразово змінювалася. Після припинення спільного проживання вона організувала передачу його особистих речей, однак навіть з цих питань між сторонами виникали непорозуміння.
Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримали, просили задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 не заперечили щодо розірвання шлюбу з підстав, наведених у відзиві на позов. Крім того, відповідачка зазначила, що в зв`язку з тим, що позов, який вона подала до Сихівського райсуду м. Львова надійшов фактично на наступний день після дати звернення з аналогічними вимогами ОСОБА_3 у даному провадженні, такий було залишено без розгляду. 
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. 
Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. 
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 17.07.2025 року, Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 7717, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу у сторін дітей немає.
В період шлюбу між сторонами були розбіжності у вирішенні сімейних питань, виникали суперечки та непорозуміння, що впливало на їхні взаємовідносини. 
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Частиною третьою статті 109СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. На розірванні шлюбу наполягає і відповідачка . Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати даний шлюб .
Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін відтак цей шлюб слід розірвати. 
Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, суд, -
ухвалив:
позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 17.07.2025 року, Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 7717, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Сторони в справі:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима