Справа № 538/403/26 
Провадження № 1-кп/538/112/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026175600000029 від 01.03.2026 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Глинськ, Роменського району, Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді охоронця ТОВ «Агро-Перемога», в силу ст. 89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

28.02.2026 приблизно о 16:30 год. в с. Білогорілка Миргородського району Полтавської області, неподалік господарства ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виник словесний конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел щодо особи похилого віку, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Того ж дня, 28.02.2026 приблизно о 16.35 год., підійшовши до останнього, який в цей час знаходився у положенні стоячи до нього обличчям, та кулаком лівої руки наніс один удар у ділянку нижньої щелепи справа ОСОБА_5 . Від отриманого удару ОСОБА_4 потерпілий упав на спину. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 , тілесне ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу в ділянці нижньої щелепи справа з переходом на нижнєщелепну ділянку, яке у відповідності до висновку експерта № 54 від 03.03.2026 по ступеню тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального проступку, визнав повністю, пояснив, що 28 лютого цього року в другій половині дня з дітьми приїхали до річки накосити очерету для утеплення, це побачила дружина ОСОБА_6 , сказала останньому і той почав іти та кричати, щоб не пиляли дрова, бо подумав, що приїхали за дровами, потім з цього приводу між ними почалася сварка, під час якої він вдарив ОСОБА_5 в обличчя, а саме в щелепу, від чого той впав на землю.
Потерпілий в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно 28.02.2026 в другій половині дня між ним і обвинуваченим виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 шарпав його за одяг, а потім вдарив в нижню щелепу, від чого він спав на землю, в місці удару був великий синець.
Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого суд вважає, що його вина у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.
Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".
Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком та наступні дані про особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального проступку. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення. 
На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, та те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно,в силу положень ст. 89 КК України вважається несудимим, тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого та враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, та наявність обставини, що обтяжує покарання, враховуючи думку потерпілого, та принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 680 (шістсот вісімдесят ) грн.
На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького      
районного суду        ОСОБА_7