ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/610/26 Справа № 205/10021/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №205/10021/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Крет Олега Ігоровича на ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову у прийнятті та повернення зміненої редакції позовної заяви, постановлену у складі судді Ханієвої Ф.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей передано для розгляду за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін на 27 лютого 2025 року о 09:30 годині.
27 лютого 2025 року сторони у судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено на 29 квітня 2025 року об 11:00 годині.

25 квітня 2025 року в системі «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява сторони позивача про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача – адвокат Крет О.І. зазначив, що сторона позивача вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та викласти їх у наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд.
Також 25 квітня 2025 року в системі «Електронний суд» представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, та вказав, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі у їх зміненій редакції.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року у задоволенні заяви позивача про уточнення позовних вимог від 25 квітня 2025 року в цивільній справі №205/10021/24 – відмовлено. У прийнятті до розгляду зміненої редакції позовної заяви від 25 квітня 2025 року в цивільній справі №205/10021/24 – відмовлено та повернуто її позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Крет О.І. подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвала суду постановлена із порушенням судом норм процесуального права.
Зазначає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 - стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код працюючого – невідомий, аліментів на мою користь на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд. 
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 викладені у редакції: стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код працюючого – 2948211090, аліментів на мою користь на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд. - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд. 
Вважає, що висновки суду є невірними, бо він нічого не змінював, а лише уточнив, що на кожну дитину слід прийняти рішення про стягнення аліментів в розмірі, передбаченому чинним законодавством. 
Відтак, вимоги фактично приведені до мінімального розміру, що передбачений законом, а тому порушити права відповідача неможливо, оскільки аліменти передбачено у мінімальному розмірі, визначені чинним законом.
У зв`язку з чим просив Центрального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року скасувати. 

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про відмову у прийнятті уточненого позову, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про уточнення позовних вимог та прийнятті до розгляду зміненої редакції позовної заяви від 25 квітня 2025 року, та її повернення, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі зазначив, що вказана заява є заявою про зміну предмета позову, оскільки позовні вимоги, викладені в ній, є доповненням первісних позовних вимог, охоплюються предметом первісного позову в рамках вирішення спору про стягнення аліментів, а ЦПК України не визначає порядок подання учасниками справи заяв про уточнення позовних вимог. Також суд врахував, що відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог в їх первісній редакції, не обізнаний про надходження до суду заяви із зміненими позовними вимогами. Отже, заява сторони позивача про зміну предмета позову не відповідає вимогам ст. ст. 43, 49, 175 ЦПК України, тому у суду відсутні правові підстави для прийняття її до розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Згідно з ч.5 ст.49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
Відповідно до ч.5, ч.6, ч.7 ст. 43 ЦПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Відповідно до ч. 9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого – суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Відповідно до положень ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частин 1-3 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін на 27 лютого 2025 року о 09:30 годині.
20 січня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає, згоден на стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також 20 січня 2025 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що виплачує аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд, а також зазначив, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина в декретній відпустці по догляду за дитиною, на підтвердження чого надав суду копії свідоцтв про народження дітей та квитанції про сплату аліментів на дітей на користь ОСОБА_1 
27 лютого 2025 року сторони у судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено на 29 квітня 2025 року об 11:00 годині.
25 квітня 2025 року в системі «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява сторони позивача про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача – адвокат Крет О.І. зазначив, що сторона позивача вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та викласти їх у наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позовної заяви в суд.

Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. 
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову – це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. 
Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстави і предмета позову не допускається. 
Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19 вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.
Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Зі змісту заяви від 25 квітня 2025 року про уточнення позовних вимог вбачається, що викладені в ній позовні вимоги фактично є доповненням первісних позовних вимог та охоплюються предметом первісного позову у справі.
Таким чином, заява сторони позивача про зміну предмета позову не відповідає вимогам ст. ст. 43, 49, 175 ЦПК України, тому відсутні правові підстави для прийняття її до розгляду.

Також суд першої інстанції правильно врахував, що відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог в їх первісній редакції, не обізнаний про надходження до суду заяви про уточнення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно даних з Єдиного реєстру судових рішень, у справі ухвалено рішення по суті заявлених вимог, яке набрало законної сили 04 вересня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржену ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову у прийнятті та повернення зміненої редакції позовної заяви відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Крет Олега Ігоровича — залишити без задоволення. 
Ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову у прийнятті та повернення зміненої редакції позовної заяви у справі №205/10021/24 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2026 року.

Судді: