ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/129/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача – Осадчої О.О., за довіреністю, відповідача – не з`явилися, третьої особи-1 – не з`явилися, третьої особи-2 – не з`явилися, третьої особи-3 – не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу №925/129/26 за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Черкаської обласної військової адміністрації, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Кемпінг 2010”, Виконавчого комітету Будищенської сільської ради про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельної ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - відповідач), в якому просив суд усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зазначеної земельної ділянки та відшкодувати судові витрати.
Позов обґрунтований неправомірним вилученням земельної ділянки площею 1,4825 га з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 з лісового фонду, зокрема – лісів І групи, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради з державної власності і постійного користування позивача, у власність органу місцевого самоврядування із зміною цільового призначення на землі рекреаційного призначення, яка відбулася із значними порушеннями вимог чинного земельного та лісового законодавства.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 05.03.2026, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача – Черкаську обласну військову адміністрацію, на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю “Кемпінг 2010”.
Представник позивача подав, через систему “Електронний суд”, 18.02.2026 заяву (вх. №2790/26, а.с. 106), в якій повідомив про виконання вимог ухвали суду від 06.02.2026.
Відповідач в особі представника подав, через систему “Електронний суд”:
19.02.2026 відзив на позовну заяву (вх. №2875/26, а.с.110-119) за змістом якого заперечив обґрунтованість позовних вимог, просив позовну заяву залишити без руху, застосувати строки позовної давності до заявлених вимог, залучити до участі у справі як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчий комітет Будищенської сільської ради та відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі;
05.03.2026 клопотання (вх.№3691/26, а.с.139), в якому просив суд долучити до матеріалів справи копії документів, які підтверджують повноваження представника Будищенської сільської ради;
23.03.2026 клопотання (вх.№ 4876/26, а.с.158) про приєднання до матеріалів справи копії рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2026 у справі № 707/3764/24.
Ухвалами суду від 05.03.2026, 31.03.2026 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Виконавчий комітет Будищенської сільської ради, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026, в якому оголошено перерву до 19.05.2026 із повідомленням третьої особи-2 про судове засідання.
Представник третьої особи-3 (Виконавчого комітету Будищенської сільської ради) подав, через систему «Електронний суд», 23.03.2026 письмове пояснення по суті спору (вх.№4881/26, а.с. 170-174), в якому вказав на неналежно обраний позивачем спосіб захисту, просив суд застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності.
Представник третьої особи-2 (ТОВ “Кемпінг 2010”) подав 19.05.2026, через систему «Електронний суд» пояснення (вх.№ 8516/26, а.с. 208-210), в якому просив застосування до заявлених позовних вимог строк позовної давності.
В судове засідання 19.05.2026 треті особи явку представників не забезпечили, належним чином повідомлені про розгляд справи, треті особи 1,3 причини неявки представників не повідомили, представник третьої особи-2 (ТОВ “Кемпінг 2010”) подав 19.05.2026, через систему «Електронний суд» заяву (вх.№ 8515/26, а.с. 200-201) про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю звернення за професійною правовою допомогою.
В судовому засіданні 19.05.2026 суд відмовив у задоволенні заяви представника третьої особи-2 про відкладення судового засідання за вх. № 8515/2, враховуючи подачу суду стороною письмового пояснення за вх.№ 8516/26 щодо предмету спору (ухвалою суду в протоколі судового засідання).
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників третіх осіб за наявними в ній матеріалами.
Представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосив дату та час оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення на 25.05.2026.
Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 25.05.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
Позивач - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України №928 від 28.10.2022. На підставі передавального акту, затвердженого наказом державного агентства лісових ресурсів № 28 від 04.01.2023, ДП «Ліси України» передані матеріали лісовпорядкування та картографічні матеріали.
Наказами Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 18.10.2024 № 1860 «Про припинення філії «Черкаське лісове господарство» ДП «Ліси України», від 31.12.2024 № 2335 «Про затвердження передавальних актів філій, що координуються Центральним лісовим офісом», всі активи та пасиви філії «Черкаське лісове господарство» передано до філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Згідно п. 3.1 Положення про філію «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (а.с.17-29), філія діє від імені ДП «Ліси України» та в його інтересах.
У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про юридичну особу – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» код ЄДРПОУ 44768034 (місцезнаходження: Україна, 01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А), а також дані про його відокремлені підрозділи, в тому числі про "Філія (інший відокремлений підрозділ) "Центральний лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", код ЄДРПОУ 45625546, місцезнаходження: Україна, 18009, місто Черкаси, пров. Медичний, будинок 4.
Відокремлений підрозділ філія «Центральний лісовий офіс», як структурний підрозділ державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (юридичної особи), не має права юридичної особи і не є самостійною особою, проте може подавати заяви за місцезнаходженням філії у спорах, що виникають з діяльності філії в симу положень ч. 3 ст. 29 ГПК України, які подаються до суду від імені і в інтересах юридичної особи (ч. 1 ст. 45 і ч. 2 ст. 4 ГПК України), а не у власних інтересах філії, та подаються особами, які здійснюють самопредставництво юридичної особи (ч. 3 ст. 56 ГПК України) чи є представниками ДП «Ліси України» (ч. 1 ст. 58 ГПК України).
Як зазначив позивач, спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах Черкаського району Черкаської області, належала до земель лісового фонду, лісів І групи, та перебувала у постійному користуванні Черкаського державного лісогосподарського підприємства. На підставі постанови Верховної ради України від 16.10.1997 №579/97-ВР земельна ділянка площею 1,4825 га була вилучена із користування Черкаського держлісгоспу Черкаського району Черкаської області (1,48 га лісів І групи) під базу відпочинку «Дубки» Відкритому акціонерному товариству «Облагропостач» строком на 25 років - до 16.10.2022 (п.3 ч. 2 постанови).
27.08.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Облагроспецпостач», як продавцем, та третьою особою-2- Товариством з обмеженою відповідальністю «Кемпінг 2010», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, предметом якого стали будівлі та споруди бази відпочинку «Дубки», що знаходяться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Свидівок, вул. Дахнівська,13, що належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаською районною державною адміністрацією 03.05.2001, зареєстрованих в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації (а.с. 61-62).
Із довідки Міськрайонного управління Держкомзему у м.Черкаси та Черкаському районі Черкаської області № 10763/01-09 від 02.11.2010 адресованої ТОВ «Геоприват» (а.с. 54) вбачається, що станом на 01.10.2010 згідно земельно-облікових документів земельна ділянка площею 1,4825 га обліковується у користуванні на умовах оренди ТОВ «Облагроспецпостач» під існуючою базою відпочинку «Дубки» (землі, що використовуються для відпочинку) рекреаційного призначення в адмінмежах Свидівоцької сільської ради в межах с.Свидівок (а.с.54).
Виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради у довідці № 1611 від 29.11.2010 вказав, що база відпочинку «Дубки», яка належала ВАТ «Облагроспецпостач» та згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2010 належить ТОВ «Кемпінг 2010», за юридичною адресою: с.Свидівок, вул.Дахнівська,32; колишня адреса бази відпочинку «Дубки» - вул.Дахнівська,13 (а.с.53).
13.12.2010 року ВАТ «Облагроспецпостач» надало згоду на надання земельної ділянки площею 1,4825 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Свидівок, вул. Дахнівська,13, ТОВ «Кемпінг 2010» в оренду терміном на 49 років у зв`язку із зміною власника нерухомого майна (а.с. 51 на звороті).
17.05.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю «Землепроект» листом № 36 (а.с.44) повідомило Свидівоцьку сільську раду про виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТОВ «Кемпінг 2010» площею 1,4825 га в оренду терміном на 49 років під існуючою базою відпочинку «Дубки» по вул. Дахнівська, 32, с. Свидівок Черкаського району Черкаської області (а.с. 45-63).
20.05.2011 директор ТОВ «Кемпінг 2010» звернувся до голови Свидівоцької сільської ради із заявою (а.с.42 на звороті), в якій просив затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТОВ «Кемпінг 2010» площею 1,4825 га в оренду терміном на 49 років під існуючою базою відпочинку «Дубки» по вул. Дахнівська, 32, с. Свидівок Черкаського району Черкаської області.
Того ж дня - 20.05.2011 Свидівоцькою сільською радою прийнято рішення №9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою та надання земельної ділянки ТОВ «Кемпінг 2010» під існуючою базою відпочинку «Дубки» (а.с.41 на звороті - 42), яким вирішено:
затвердити ТОВ «Кемпінг 2010» технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою площею 1,4825 га в оренду терміном на 49 років під існуючою базою відпочинку «Дубки», що знаходиться в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району Черкаської області по вулиці Дахнівській №32, та надати в довгострокову оренду терміном на 49 (сорок дев`ять) років за рахунок земель ВАТ «Облагроспецпостач» (п.1);
надати ТОВ «Кемпінг 2010» земельну ділянку площею 1,4825 га за рахунок земель ВАТ «Облагроспецпостач» (землі, що використовуються для відпочинку) рекреаційного призначення, що знаходиться в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району Черкаської області по вулиці Дахнівській № 32(п.2);
відведення земель провести в довгострокову оренду терміном на 49 (сорок дев`ять) років(п.3);
за основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель рекреаційного призначення(п.4);
за функціональним використанням земельну ділянку віднести до земель, що використовуються для відпочинку(п.5);
орендну плату встановити в розмірі 12% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 18234,72 грн на рік(п.6);
право підпису договору оренди надати сільському голові(п.7);
договір набуває чинності з моменту його реєстрації у Черкаському районному відділі регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (п.8).
01.07.2011 між Свидівоцькою сільською радою, як орендодавцем, та ТОВ «Кемпінг 2010», як орендарем, укладено договір оренди землі (а.с.37-39), відповідно до п.п. 1,2,8 якого орендодавець на підставі рішення Свидівоцької сільської ради №9-13 від 20.05.2011 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення під існуючою базою відпочинку «Дубки», за рахунок земель ВАТ «Облагроспецпостач», яка знаходиться в адмінмежах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок, вул. Дахнівська, 32. В оренду передається земельна ділянка площею 1,4825 га (землі,що використовуються для відпочинку) строком на 49 років. 
В подальшому земельній ділянці площею 1,4825 га присвоєно кадастровий номер 7124986000:04:011:0001 (а.с. 37 на звороті).
Приєднання Свидівоцької територіальної громади до Будищенської сільської ради відбулося на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №541-р від 06.05.2020, яким затверджено Перспективний план формування територій громад Черкаської області та передбачено об`єднання Будищенської та Свидівоцької сільських рад в одну територіальну громаду з адміністративним центром у селі Будище.
Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України», в особі - Філії «Центральний лісовий офіс», в ході моніторингу Публічної кадастрової карти України, зокрема, території Черкаського району (Будищенської сільської ради) Черкаської області встановлено факт безпідставного включення земель лісогосподарського призначення до складу земель рекреаційного призначення.
За даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка площею 1,4825 га кадастровий номер 7124986000:04:011:0001 вкрита лісовою рослинністю та межує із земельними ділянками, що є державною власністю та відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП «Ліси України». 
Позивач зауважив, що відповідно до матеріалів лісовпорядкування (а.с.35) земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 10, виділ 32 Дахнівського лісництва.
Згідно проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Черкаське лісове господарство» (Ірпінь-2014) (а.с.64-69), плану викопіювання станом на 2026 рік (а.с. 40) ділянка у кварталі 10, виділ 32 Дахнівського лісництва обліковується – лісопаркова частина лісів, зелених зон та має склад насадження - сосна звичайна, дуб звичайний, вільха чорна, підлісок – ліщина звичайна; вік насаджень станом на 2026 – 83 роки за ДП «Ліси України» (Філія» Центральний лісовий офіс «Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України). Сам по собі факт розташування (включення) земельної ділянки в межах населеного пункту не змінює її правового режиму, форми власності та не є підставою для переходу земель державної власності у комунальну, що прямо випливає з положень статей 83, 84, 122 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
20.05.2011 Свидівоцька сільська рада, незважаючи на те, що земельна ділянка площею 1,4825 га, кадастровий номер 7124986000:04:011:0001 фактично належить до земель лісового фонду, перебувала у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства, правонаступником якого є ДП «Ліси України», з урахуванням постанови Верховної Ради України від 16.10.1997 № 579/97-ВР, тимчасово надана ВАТ «Облагроспецпостач» у довгострокове тимчасове користування строком на 25 років виключно під розміщення бази відпочинку «Дубки», своїм рішенням № 9-13 затвердила технічну документацію із землеустрою; віднесла земельну ділянку до земель рекреаційного призначення; надала її в довгострокову оренду строком на 49 років ТОВ «Кемпінг 2010».
Із інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.12.2025, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га відноситься до категорії земель рекреаційного призначення; вид речового права – право оренди землі, суб`єкт речового права на земельну ділянку – ТОВ «Кемпінг 2010», код ЄДРПОУ: 37181145; суб`єкт права власності на земельну ділянку - Свидівоцька сільська рада (а.с.33 на звороті -34).
Позивач вказав про неправомірне вибуття земельної ділянки площею 1,4825 га з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001, вважає рішення сільської ради таким, що прийняте поза межами повноважень, яким безпідставно змінено призначення земельної ділянки, передано в оренду, чим порушує права держави як власника земель та ДП «Ліси України» як постійного користувача тому звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог і посилаючись на норми ст.387 ЦК України та висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, вважає обраний позивачем спосіб захисту неналежним. 
Згідно з ст.ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Земельний кодекс України (у відповідній редакції) визначає зокрема наступне:
земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами ( ч. 1 ст. 3);
до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: 
а) розпорядження землями територіальних громад; 
б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; 
в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; 
г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; 
ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; 
д) організація землеустрою; 
е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; 
є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; 
ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; 
з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; 
и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; 
і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; 
ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; 
й) вирішення земельних спорів; 
к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (ст. 12);
землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення;
земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (ст.19).
віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст. 20);
до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ч.1 ст.55);
до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст.84);
право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч.1 ст.92);
вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини (ч.2 ст.149).
Лісовий кодекс України (у відповідній редакції) визначає наступне:
захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі (ст. 1);
до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі (ст.4);
до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства;
віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (ст.5);
ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ст. 7);
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території:1) забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин;2) беруть участь у розробленні та забезпеченні виконання регіональних (місцевих) програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів;3) здійснюють контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин;4) передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території;5) пункт виключено;6) приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення;7) обмежують або тимчасово припиняють діяльність підприємств, установ та організацій у разі порушення ними лісового законодавства в порядку, передбаченому законодавством;8) забезпечують здійснення заходів з охорони і захисту лісів, створюють охоронні зони для збереження біорізноманіття у лісах, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до здійснення таких заходів населення, транспортні та інші технічні засоби та обладнання, забороняють відвідування лісів населенням і в`їзд до них транспортних засобів у період високої пожежної небезпеки в порядку, передбаченому законодавством;9) встановлюють ліміт використання лісових ресурсів під час заготівлі другорядних лісових матеріалів та здійснення побічних лісових користувань, крім лісових ділянок сумарною площею до 100 гектарів, які перебувають на землях усіх категорій (крім територій природно-заповідного фонду та земель іншого природоохоронного призначення);10) встановлюють максимальні норми безоплатного збору дикорослих трав`яних рослин, квітів, ягід, горіхів, грибів тощо;11) вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону (ст. 31);
облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства (ст. ст. 45, 47, 48, 54);
існуючі до набрання чинності цим Кодексом поділ лісів за категоріями захисності та відповідний режим ведення лісового господарства не можуть бути змінені до затвердження в установленому порядку відповідних нормативно-правових актів, передбачених цим Кодексом. Спеціальні дозволи на використання лісових ресурсів, видані до набрання чинності цим Кодексом, діють до завершення терміну, на який вони були видані. До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (п.п.3-5 Прикінцевих положень). 
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карі, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що земельна ділянка площею 1,4825 га розташована в адміністративних межах Черкаського району Черкаської області, належала до земель лісового фонду, лісів І групи, та перебувала у постійному користуванні Черкаського державного лісогосподарського підприємства. На підставі постанови Верховної ради України від 16.10.1997 №579/97-ВР вказана земельна ділянка площею 1,4825 га була вилучена із користування Черкаського держлісгоспу Черкаського району Черкаської області (1,48 га лісів І групи) під базу відпочинку «Дубки» та передана ВАТ «Облагропостач» строком на 25 років - до 16.10.2022.
27.08.2010 ВАТ «Облагроспецпостач» уклав з ТОВ «Кемпінг 2010» договір купівлі-продажу предметом якого стали будівлі та споруди бази відпочинку «Дубки», що знаходяться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Свидівок, вул. Дахнівська,13. Станом на 02.11.2010 земельна ділянка площею 1,4825 га обліковувалась у користуванні на умовах оренди ВАТ «Облагроспецпостач» під існуючою базою відпочинку «Дубки» (землі, що використовуються для відпочинку) в адмінмежах Свидівоцької сільської ради в межах с.Свидівок; 13.12.2010 ВАТ «Облагроспецпостач» надало земельну ділянку в оренду строком на 49 років ТОВ «Кемпінг 2010», як власнику нерухомого майна розташованого на ній.
Разом з тим, 20.05.2011 Свидівоцькою сільською радою, за заявою ТОВ «Кемпінг 2010» від 20.05.2011, прийнято рішення №9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою та надання земельної ділянки ТОВ «Кемпінг 2010» під існуючою базою відпочинку «Дубки», яким надано ТОВ «Кемпінг 2010» в довгострокову оренду терміном на 49 земельну ділянку площею 1,4825 га за рахунок земель ВАТ «Облагроспецпостач» (землі, що використовуються для відпочинку) з визначеним цільовим призначенням - рекреаційного призначення, що знаходиться в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району Черкаської області по вулиці Дахнівській № 32.
01.07.2011 сторонами укладено відповідний договір оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га строком на 49 років, який 20.07.2011 зареєстрований у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі за № 712490004000621. Земельну ділянку віднесено до комунальної власності відповідача.
На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №928 від 28.10.2022 «Про припинення ДП «Черкаське лісове господарство», ДП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Черкаське лісове господарство». Відповідно до передавального акту, затвердженого наказом державного агентства лісових ресурсів № 28 від 04.01.2023, ДП «Ліси України» передані матеріали лісовпорядкування та картографічні матеріали, який є належним позивачем у справі та зазначає, що згідно інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» за № 4038/36-5/-2025 від 17.11.2025, фрагментів Публічної кадастрової карти України, проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Черкаське лісове господарство» (Ірпінь-2014) плану викопіювання - земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 накладається на землі лісового фонду квартал 10, виділ 32 Дахнівського лісництва з нанесеними межами кварталів та межами земельних ділянок згідно вказаного кадастрового номеру за даними лісовпорядкування виконаними Українською лісовпорядною експедицією станом на 2014 та 2026 роки.
Суд бере до уваги, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати
положення п. п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Судом встановлено, що ДП «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс», яке є правонаступником ДП «Черкаське лісове господарство», погодження на вилучення, зміну цільового призначення, а також погодження суміжних меж земельних ділянок з вказаним кадастровим номером в розумінні вимог ст.57 Лісового кодексу України, не надавало. Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься земель лісового фонду, перебуває в державній власності.
Жодним органом виконавчої влади, у тому числі районною чи обласною державною адміністрацією, не приймалося рішень про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, її вилучення із земель лісогосподарського призначення або передачу таких земель у комунальну власність, що підтверджується відсутністю розміщеного розпорядження на сайті Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаської районної державної адміністрації, і сам по собі факт розташування (включення) земельної ділянки в межах населеного пункту не змінює її правового режиму, форми власності та не є підставою для переходу земель державної власності у комунальну, що прямо випливає з положень статей 83, 84, 122 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, правом приймати рішення щодо розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення наділені обласні державні адміністрації. Отже, землі лісогосподарського призначення залишаються у державній власності незалежно від зміни меж населеного пункту, а розпорядження ними можливе виключно уповноваженими органами державної влади та з дотриманням спеціального порядку, визначеного Земельним та Лісовим кодексами України.
Черкаська обласна державна адміністрація, як розпорядник земель лісового фонду, згоди на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га не надавала, будь-які рішення щодо зміни її цільового призначення не приймала відповідно вказана ділянка неправомірно вибула з державної власності у комунальну із новим цільовим призначенням - рекреаційного призначення, що підтверджено даними фрагментів з картографічних матеріалів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 звернула увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (п.57 постанови). 
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні за змістом висновки наведені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16).
Відновлення порушеного права має бути наслідком прийнятого судового рішення. 
Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України, частина 2 статті 152 Земельного кодексу України).
Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном про повернення його з чужого незаконного володіння.
Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Вказаний спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Заволодіння землями лісогосподарського призначення всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Перебування земельної ділянки у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства вказує на неможливість переходу права власності, крім випадків, передбачених у ст. 56 Земельного кодексу України, ст. 12 Лісового кодексу України.
Коли обставини справи безумовно вказують на неможливість виникнення права комунальної чи приватної власності на земельні ділянки лісогосподарського призначення, зокрема тоді, коли вони перебувають у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства та воля на її відчуження державою в особі уповноважених органів не виявлялась, способом захисту, що відповідає суті порушеного права держави, є подання негаторного позову.
У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 № 369/10847/19 суд вказав, що зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення, треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту право, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном. Часткове накладення накладення спірної земельної ділянки на землі лісового фонду унеможливлює задоволення віндикаційного позову про витребування всієї земельної ділянки на користь попереднього користувача. Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на спірну земельну ділянку є негаторний позов про її повернення, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки лісового фонду і на вказану вимогу не поширюється позовна давність.
Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у комунальну власність не приймалось, відтак право постійного користування та дійсного володільця земельною ділянкою до цього часу у законний спосіб не припинено, що вказує на те, що право комунальної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою лісогосподарського призначення - є саме негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок.
Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові.
Тому, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові.
У свою чергу, наявність зареєстрованого права власності перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном державної власності.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 363/2877/18, від 16.02.2022 у справі №363/669/17, від 18.01.2023 у справі №369/10847/19, зайняття земельних ділянок, зокрема, шляхом часткового накладання, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цим майном. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном. При цьому, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Судом встановлено, що на час вирішення спору у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га містяться відомості про те, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель рекреаційного призначення; вид речового права – право оренди землі, суб`єкт речового права на земельну ділянку – ТОВ «Кемпінг 2010», код ЄДРПОУ: 37181145; суб`єкт права власності на земельну ділянку - Свидівоцька сільська рада.
Разом із тим, матеріалами справи підтверджується відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про виникнення у відповідача речових прав на зазначену земельну ділянку як на землі лісового фонду, якими може розпоряджатися місцевий орган влади, на підставах, передбачених земельним, лісовим та цивільним законодавством України, або із дотриманням встановленого законом порядку їх набуття.
Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про:
1) нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та його ціну (вартість);
2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права;
3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, а також ціну (вартість) таких речових прав чи розмір плати за користування чужим нерухомим майном;
4) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень;
5) посилання на розділ Державного реєстру прав, у якому зареєстровано спеціальне майнове право на подільний об`єкт незавершеного будівництва, складовою частиною якого є майбутній об`єкт нерухомості, - для майбутніх об`єктів нерухомості.
Відомостями про земельну ділянку, що вносяться до Державного реєстру прав, є відомості про її кадастровий номер.
Стаття 14 цього ж Закону передбачає, що Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:
1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості;
2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;
3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво;
4) скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
За змістом п. 114 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Порядку ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.
У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.
Отже, при скасуванні державної реєстрації земельної ділянки у ДЗК буде закрито і Розділ Державного реєстру речових прав з усіма правами та обтяженнями на цю ділянку, що є визначеним законом наслідком такого скасування. 
Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що визначений законом. 
Скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в ДЗК та реєстрі речових прав дасть можливість розроблення позивачем нового проекту відведення чи технічної документації на спірну ділянку з належним віднесенням її до категорії земель лісогосподарського призначення і подальшої реєстрації за позивачем. 
Згідно зі статтями 78, 79-1, 80, 83 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю та інших речових прав є, зокрема, держава, територіальні громади, фізичні особи, а набуття та припинення прав на земельні ділянки здійснюється у порядку, визначеному законом. Відповідно до статей 316, 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права набуваються на підставах, що не заборонені законом, а їх державна реєстрація є необхідною умовою виникнення таких прав у випадках, визначених законом.
За приписами статей 2, 3, 9, 24, 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державна реєстрація речових прав є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення таких прав, при цьому державна реєстрація здійснюється виключно за наявності належних правовстановлюючих документів.
Суд враховує, що державна реєстрація речових прав сама по собі не є підставою для виникнення права за відсутності правовстановлюючих документів, а у разі встановлення незаконності реєстрації такі права підлягають припиненню в судовому порядку.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що зареєстровані за відповідачем речові права та їх обтяження щодо спірної земельної ділянки як на ділянку рекреаційного призначення, не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.
Вимога про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки є елементом єдиного юридичного механізму захисту, спрямованого на досягнення реального результату у вигляді усунення всіх перешкод щодо належного користування та розпорядження спірною земельною ділянкою законним власником.
Тому позовні вимоги позивача суд визнає обґрунтованими, доведеними належними доказами, що підлягають задоволенню у судовому порядку.
Нормами Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Судом приймається рішення у справі, що розглядається, на підставі усіх доказів, поданих представниками усіх учасників справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів в Україні», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє його повністю.
На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 3328 грн. 

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Усунути Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України", ідентифікаційний код юридичної особи 44768034, м. Київ, вул. Руставелі Шота, 9А перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001 площею 1,4825 га.
Припинити всі речові права, їх обтяження, що зареєстровані за Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області (ідентифікаційний код юридичної особи 26323479), Будищенською сільською радою Черкаського району Черкаської області (ідентифікаційний код юридичної особи 26323723) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:011:0001.
Стягнути з Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ідентифікаційний код юридичної особи 26323723, місцезнаходження: 19620, Черкаська область, Черкаський район, с.Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд.42 на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс», ідентифікаційний код юридичної особи 45625546, місцезнаходження: 18009, м. Черкаси, пров. Медичний, 4 – 3328 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2026.

Суддя В.М. Грачов