УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/4696/25 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В. 
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.,
суддів Галацевич О.М., 
Панкеєвої В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у м. Житомирі цивільну справу №278/4696/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року, яке ухвалене суддею Щербаченко І.В. у м.Коростишеві,
встановив:
У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 лютого 2024 року в сумі 87694,80 грн та судовий збір в розмірі 3028 грн.
На обґрунтування позову представник АТ зазначив, що mоnobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Зазначив, що разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Зазначив, що 21 лютого 2024 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг від 21 лютого 2024 року. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті-заяві позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Відтак вважає, що 21 лютого 2024 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 35 000 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Взятий на себе обов`язок позивач виконав належним чином, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Зазначив, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 , яка утворилась станом на 04 червня 2025 року, становить 87 694,80 грн, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 77 567,27 грн; заборгованість за пенею 10 127,53 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, представник АТ «Універсал Банк» просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість, а також судові витрати.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2024 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 35 000,00 грн та судові витрати в розмірі 1 208,50 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, у якій просив його скасувати у вказаній частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що матеріали справи містять докази накладення електронних підписів сторін на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank у редакції, що діяла на момент укладання договору про надання банківських послуг від 21 лютого 2024 року. Вважає, безпідставними висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту ознайомлення відповідача саме з тією редакцію Умов і правил, яка діяла станом на дату укладання договору. Вказане, на думку скаржника, підтверджується неодноразовим використанням відповідачем банківською карткою, проведенням ним банківських операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.), чим останній надавав свою згоду із змінами, доповненням до договору про надання банківських послуг. Зазначає, що доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Вважає нараховану позивачем заборгованість обґрунтованою та підтвердженою сукупністю доказів. Враховуючи вищевикладене, просив скасувати рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині незадоволених позовних вимог, а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з матеріалів справи, що 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
В даній анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір).
В анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів, задля чого отримав відповідний електронний ключ та електронний підпис.
Згідно з п. 2 анкети-заяви відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процента ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом.
Тобто, зі змісту анкети-заяви відповідач надав дозвіл на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку.
Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним їй відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису (п. 4 анкети-заяви).
Відповідачу згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним йому відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві.
Відповідно до пункту 14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування електронного підпису в банківській системі та електронної печатки в банківській системі України» використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів доходить висновку про укладеність вищевказаного договору про надання банківських послуг «Mоnobank» між відповідачем та АТ «Універсал Банк».
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання банківських послуг «Mоnobank». Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 21 лютого 2024 року відкрито рахунок НОМЕР_1 , чорна карта, зі строком дії картки - до 10/30, що підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 04 червня 2025 року.
Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 лютого 2024 року за карткою НОМЕР_2 станом на 04 червня 2024 року, кредитний ліміт 21 лютого 2024 року встановлено у розмірі 35 000,00 грн.
Із виписки руху коштів по картці від 04 червня 2025 року за період з 21 лютого 2024 року по 04 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався карткою НОМЕР_1 . Кредитний ліміт станом на 04 червня 2025 року становить 35 000,00 грн, заборгованість станом на 04 червня 2025 року - 87 694,80 грн. За вказаний період ОСОБА_1 знято та списано в рахунок оплати ним товарів та послуг кошти на загальну суму 425 644,64 грн, а зарахування за той же період склали – 340 061,68 грн.
З розрахунку заборгованості за договором б/н від 21 лютого 2024 року, укладеного між «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , слідує, що останній користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість. Станом на 04 червня 2025 року заборгованість за наданим кредитним договором становить 77 567,27 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Заборгованість за пенею – 10 127,53 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягненні заборгованості в сумі 52 694,80 грн, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не було погоджено розміру відсотків, списання банком овердрафту на загальну суму в рахунок збільшення заборгованості за тілом кредиту є безпідставним. 
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом письмових пояснень позивача щодо структури заборгованості за кредитом, овердрафт в розмірі - 52 694,8 грн виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.
Відповідно до п. 3 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору боржник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Згідно виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) 52 694,80 грн, тобто в зв`язку з ненаданням коштів відповідачем розмір заборгованості за кредитом виріс і склав 87 694,80 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 35 000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 52 694,80 грн;
Овердрафт - (мінус) 52 694,80 грн виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. 
Відповідно до п.5.22. умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. 
Із руху коштів по картці від 04 червня 2025 року, виданої по рахунку НОМЕР_3 , за період з 21 лютого 2024 року по 04 червня 2025 року вбачається зарахування 21 лютого 2024 року йому кредитного ліміту 35000 грн, який він протягом цього часу використав і допустив овердрафт.
Відповідач лише частково, на власний розсуд, здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був меншим за поточні витрати по картковому рахунку, у зв`язку з чим і виникла вказана позивачем заборгованість.
Часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Аналогічну позицію сформував Верховний Суд у постанові по справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості, боржником не надано.
Отже судом першої інстанції при вирішенні цього спору помилково стягнув лише частину неповернутого тіла кредиту.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості за наданим тілом кредиту, що є різницею між сумами отриманих ОСОБА_1 коштів та сумами, що зараховані в погашення заборгованості.
Як вже зазначалося вище, із виписки руху коштів по картці від 04 червня 2025 року за період із 21 лютого 2024 року по 04 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою НОМЕР_1 . Кредитний ліміт станом на 04 червня 2025 року становить 35 000 грн, заборгованість станом на 04 червня 2025 року 87694,80 грн. За період із 21 лютого 2024 року по 04 червня 2025 року було знято та списано в рахунок оплати ним товарів та послуг кошти на загальну суму 425 644,64 грн, а поповнено на картковий рахунок загальну суму 340 061,68 грн (тобто, відповідачем сплачено на 85 582,96 грн менше).
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в оскаржений частині, тобто в частині відмови у стягненні заборгованості в сумі 52 694,80 грн, та ухвалює в цій частині нове рішення, яким стягує з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 лютого 2024 року в сумі 40 455,43 грн (із розрахунку на 85582,96-35000,00 грн -10127,53 (пеня), що є частиною нестягнутого судом першої інстанції тіла кредиту та за межі заявлених позовних вимог не виходить.
Разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 10 127,53 грн.
Так, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, з урахуванням того, що банк нарахував пеню та заборгованість за порушення грошового зобов`язання в період з 01 травня 2025 року по 04 червня 2025 року, позичальник ОСОБА_1 звільняється від такої відповідальності на підставі пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року в частині незадоволених позовних вимог необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40 455,43 грн. 
Законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 35000,00 грн не перевіряється, оскільки в цій частині рішення у апеляційному порядку не оскаржено.
Відповідно до частини тринадцятої ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За звернення до суду із позовом АТ «Універсал Банк» сплатило 3 028 грн судового збору, позов задоволений частково (на 86,04%), отже рішення суду першої інстанції в частині судових витрат зі сплати судового збору також скасовується та ухвалюється у цій частині нове, яким стягується з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір за подання позову в сумі 2605,38 грн, а також з урахування частково задоволених вимог апеляційної скарги (76,77 %) з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою в розмірі 3 486,89 грн, що разом складає суму 6 092,27 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року в частині незадоволеної вимоги щодо тіла кредиту та в частині судового збору скасувати і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову, а в частині незадоволеної вимоги щодо пені залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352) залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) за договором про надання банківських послуг «Mоnobank» від 21 лютого 2024 року в розмірі 40 455,43 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 605,38 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 486,89 грн, а всього 6 092,27 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.Й. Григорусь

Судді О.М. Галацевич

В.А. Панкеєва