Справа № 214/7346/25
2-а/214/22/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
03 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенко О.І., 
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 – Папуші Ігоря Миколайовича (за довіреністю) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Бєлякової Тетяни Віталіївни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -
ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 Папуша І.М., діючи на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: поновити процесуальний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025, винесеної поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП Бєляковою Т.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП; визнати протиправною та скасувати зазначену постанову; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; стягнути з УПП в Дніпропетровській області ДПП судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 18.06.2025 поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП, капралом поліції Бєляковою Т.В., винесено постанову серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. Із висунутими обвинуваченнями позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується, оскільки жодного адміністративного правопорушення не вчиняв. На його думку, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які могли б свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року адміністративний позов залишено без руху. На його виконання 19.08.2025 представником позивача подано адміністративний позов в уточненій редакції із уточненням відомостей про сторін, наведеного мотивування пред`явлених вимог, а також з долученням квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
29.09.2025 представником УПП в Дніпропетровській області ДПП Кушнір О.В. подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому представник відповідача звертає увагу суду на пропуск позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовними вимогами. Також, у поданому клопотанні зазначається, що позивач ОСОБА_1 вводить суд в оману та надає недостовірні відомості, оскільки копію оскаржуваної постанови отримати він відмовився, а факт його ознайомлення з постановою та відмови від її отримання на місці винесення підтверджується матеріалами відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського. Зокрема, на відеозаписі (файл №7, 09:15 год.) зафіксовано відмову позивача ОСОБА_1 від отримання копії оскаржуваної постанови. На думку представника відповідача, саме 18.06.2025 є моментом, коли позивач дізнався про винесення оскаржуваної постанови та, відповідно, про можливе порушення своїх прав. Водночас адміністративний позов подано до суду 28.07.2025, при цьому, як зазначає представник відповідача, позовна заява не містить належного обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та не спростовує наведених обставин. З огляду на викладене, представник відповідача вважає причини пропуску строку звернення до суду неповажними, а доводи позивача – необґрунтованими.
Крім того, 29.09.2025 представник відповідача також подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача ОСОБА_1 , останній суду не надав, а навпаки, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відеозаписом з персонального відеореєстратора поліцейського, поясненнями свідків та поясненнями самого позивача, наданими під час розгляду справи.
Враховуючи положення ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, відзиві на позов, а також дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 18.06.2025 поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП Бєляковою Т.В. винесено оскаржувану постанову серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.126 КУпАП. 
Згідно вказаної постанови, 18.06.2025 о 22:54 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai i30, р.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, а саме: не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
Згідно з абз.1 ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Законодавець у ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» визначив, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. 
За змістом п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом. 
У силу п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. 
Аналіз наведених норм свідчить, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 Правил дорожнього руху документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. 
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова складена щодо порушення позивачем ОСОБА_1 п.2.1 «а» ПДР України. 
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення покладається саме на відповідача. Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок довести: наявність події адміністративного правопорушення; наявність складу адміністративного правопорушення; винуватість особи; дотримання процедури притягнення до відповідальності.
Предметом адміністративного позову є оскарження постанови серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025, винесеної поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП Бєляковою Т.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) із накладенням штрафу.
Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, у тому числі наявності події та складу адміністративного правопорушення. 
Надані представником відповідача докази, зокрема відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, не містить достатніх та однозначних відомостей, які б дозволяли беззаперечно встановити факт керування транспортним засобом позивачем ОСОБА_1 у час та місці, зазначених в оскаржуваній постанові. 
Крім того, пояснення свідків, на які посилається представник відповідача, не містять конкретних та узгоджених відомостей щодо факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. 
Пояснення позивача ОСОБА_1 , надані ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не містять беззаперечного визнання факту вчинення правопорушення. 
Таким чином, сукупність досліджених доказів не дає суду підстав дійти висновку про доведеність факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що свідчить про відсутність належного підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Нормами ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Сукупність досліджених доказів не дає суду підстав дійти висновку про доведеність: факту керування транспортним засобом позивачем ОСОБА_1 , та відповідно наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Отже, оскаржувана постанова є такою, що винесена без достатнього встановлення всіх елементів складу адміністративного правопорушення, а тому є протиправною у розумінні ст.ст.2, 9, 77 КАС України.
Відповідно до ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано у строки, встановлені законом, а у разі їх пропуску – такі строки можуть бути поновлені судом, якщо причини пропуску визнані поважними.
З наданого представником відповідача відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що позивач ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025. Однак, у зв`язку із незгодою з прийнятим рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності, останній відмовився отримувати відповідну постанову. 
З огляду на наведене, враховуючи незначний пропуск процесуального строку, а також проходження позивачем військової служби в умовах воєнного стану, що об`єктивно впливає на можливість своєчасної реалізації процесуальних прав, та з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права на судовий захист і доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду як пропущений з поважних причин. 
У зв`язку з цим клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.
Разом з тим, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною, що зумовлює обґрунтованість висновків суду про її скасування та закриття провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи положення вищезазначеної норми, а також те, що судові витрати здійснені позивачем ОСОБА_1 у розмірі 605,60 грн. документально підтверджені, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо присудження з суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат.
Керуючись статями 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025.
Адміністративний позов (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 – Папуші Ігоря Миколайовича (за довіреністю) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Бєлякової Тетяни Віталіївни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №5011964 від 18.06.2025, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Бєляковою Тетяною Віталіївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду, з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, код ЄРДПОУ 40108646, юридична адреса: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 2А.
Бєлякова Тетяна Валеріївна, капрал, поліцейський 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, місце роботи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, буд. 11.

Рішення суду складено та підписано 03 червня 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко