Дата документу 10.06.2026 Справа № 317/2694/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 317/2694/25      Пр. № 22-ц/807/640/26	Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
 
за участі секретаря Камалової В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 в особі представника Мормуль Павла Васильовича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2025 року у справі за позовом ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ в інтересах держави в особі СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, зобов`язання повернути земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року перший заступник керівника ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ в інтересах держави в особі СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-161), в якому просив:
- визнати недійсним договір оренди землі № 02/1 від 29.02.2024 року, кадастровий номер земельної ділянки 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 га, укладений між СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.02.2024 року за номером запису про інше речове право: 53976022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2830291623221), 
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути СТЕПНЕНСЬКІЙ СІЛЬСЬКІЙ РАДІ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ земельну ділянку площею 19,8624 га, кадастровий номер земельної ділянки 2322188600:04:002:0196, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада, 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ кошти, витрачені на сплату у 2025 році судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 4844, 80 грн. 
В обґрунтування позову зазначав, що між СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 29.02.2024 року № 02/1. Право оренди 29.02.2024 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 га, яка розташована: Запорізька область. Запорізький район, Степненська територіальна громада. Втім, за його твердженням, такий договір в порушення приписів ст.ст. 116, 122, 124, 134 Земельного кодексу України укладено без проведення процедури земельних торгів та без прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі земельних ділянок в оренду. З урахуванням наведеного вважає, що договір оренди землі № 02/1 від 29.02.2024 року підлягає визнанню недійсним в судовому порядку на підставі ст. 203, частини 1 ст. 215 ЦК України та просить застосувати наслідки недійсності вказаного договору шляхом повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю на підставі ст. 216 ЦК України. 
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Мінгазова Р.В. (т.с.1 а.с.162). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.166) провадження у цій справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
18.08.2025 року до суду першої інстанції від представника СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ - Любименка В. надійшла заява про відмову від позову (т.с.1 а.с.186-196).
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2025 року (т.с.1 а.с. 214) у задоволенні вищезазначеної заяви про відмову від позову у цій справі відмовлено, виходячи з такого. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 ЦПК України відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті. Вказані норми також були застосовані у правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18. 
01.10.2025 року до суду першої інстанції від представника СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ - Гайдук С.П. надійшло клопотання про закриття провадження у справі (т.с.1 а.с.228-239).
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2025 року (т.с.2 а.с.40-46) позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі № 02/1 від 29.02.2024 року, кадастровий номер земельної ділянки 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 га, укладений між СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (ідентифікаційний код юридичної особи: 05383342) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.02.2024 року за номером запису про інше речове право: 53976022 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2830291623221).
Зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) повернути СТЕПНЕНСЬКІЙ СІЛЬСЬКІЙ РАДІ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (ідентифікаційний код юридичної особи: 05383342) земельну ділянку площею 19,8624 га, кадастровий номер земельної ділянки 2322188600:04:002:0196, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (ідентифікаційний код юридичної особи: 02909973) кошти, витрачені на сплату у 2025 році судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 4844,80 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, сторони подали апеляційні скарги:
- СТЕПНЕНСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ у своїй апеляційній скарзі (т.с.2 а.с.57-68) просила рішення суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, роз`яснити ЗАПОРІЗЬКІЙ ОКРУЖНІЙ ПРОКУРАТУРІ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ право звернення з цим позовом до господарського суду, стягнути понесені СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ судові витрати в суді апеляційної інстанції за рахунок бюджетних асигнувань ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ;
- відповідач ОСОБА_1 в особі представника Мормуль П.В. у своїй апеляційній скарзі (т.с.2 а.с.72-76) просила поновити строк на оскарження рішення суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції скасувати повністю та закрити провадження по справі.
В автоматизованому порядку 09.01.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с.2 а.с.69). Ухвалою апеляційного суду від 12.01.2026 року (т.с.2 а.с.70) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 23.01.2026 року (т.с.2 а.с. 79). Ухвалами апеляційного суду від 26.01.2026 року (т.с.2 а.с.80, 81) апеляційні скарги було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк (т.с.2 а.с. 84-87, 88-95). В автоматизованому порядку ухвалами апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами відкрито 10.02.2026 року (т.с.2 а.с.96, 98), дану справу за апеляційними скаргами призначено до апеляційного розгляду на 10.06.2026 року (т.с.2 а.с. 97, 99), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень; штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі; відпустки судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка - т.с.2 а.с.141).
ЗАПОРІЗЬКА ОКРУЖНА ПРОКУРАТУРА ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ подала апеляційному суду у цій справі: - відзиви на вищезазначені апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 (т.с.2 а.с.144-158) таСТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (т.с.2 а.с.159-177) та додаткові пояснення із додатками (1.Лист Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 20.05.2026 № ПС/3.1/10422-26 - на 1 арк. 2. Лист Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 18.05.2026 № Вих-10-08.1-10/1520 - на 1 арк. 3. Лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 19.05.2026 № 31/29/1497022026 - на 1 арк. 4. Лист Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.05.2026 № 6888/5/08-01-24-05-11 з додатками - на 12 арк. 5. Копії документів, що підтверджують надсилання письмових пояснень з додатками відповідачу у зв`язку з відсутністю Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС (для суду) - на 2 арк.)  у цій справі, в яких (т.с. 2 а.с. 179-204) у тому числі додатково зазначала таке. 
«…Доводи, зокрема, апелянта ОСОБА_1 зводяться до констатації того, що судом першої інстанції не враховано факт реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця до укладення оспорюваного договору оренди, а тому з урахування суб`єктного складу учасників та характеру правовідносин (господарські), цей спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Окружною прокуратурою у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на актуальну практику Великої Палати Верховного Суду наголошено на тому, що договір оренди землі № 02/1 від 29.02.2024 укладено між Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_1 - як з громадянкою та фізичною особою - суб`єктом земельних відносин, а відповідачем ані у апеляційній скарзі, ані в інший спосіб жодними доказами не доведено факт ведення ОСОБА_1 діяльності як ФОП на спірній земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, тобто, сам факт ведення господарської діяльності. Для додаткового підтвердження вказаної позиції прокурора, просимо Суд взяти до уваги наступне: 1. Згідно інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (лист від 20.05.2026 № ПС/3.1/10422-26) за ОСОБА_1 великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, в Міжрегіональному управлінні не зареєстровані. 2. Згідно інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (лист від 18.05.2026 № Вих-10-08.1-10/1520) за ОСОБА_1 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми не зареєстровані. 3. Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (від 19.05.2026 № 31/29/1497022026) за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані. 4. Згідно інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області (лист від 21.05.2026 № 6888/5/08-01-24-05-11) ще раз підтверджено, що за земельну ділянку з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 за період з 29.02.2024 по теперішній час сплачує податкові зобов`язання з орендної плати ОСОБА_1 (тобто, як фізична особа). При цьому, повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік та 2025 рік від підприємницької діяльності за видами КВЕД 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та 46.21 - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин - задекларовано загальну суму доходу 0,00 грн. Також згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу в період з 2024 по 2026 роки ФОП ОСОБА_1 не була зареєстрована платником податку на додану вартість та у ФОП ОСОБА_1 відсутні зареєстровані реєстратори розрахункових операцій / програмні реєстратори розрахункових операцій. Відтак, вищенаведена інформація додатково підтверджує, що  ОСОБА_1 фактично не здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, у тому числі на спірній земельній ділянці. Відсутність зареєстрованої сільськогосподарської та спеціальної техніки, транспортних засобів, задекларованого доходу від підприємницької діяльності, реєстрації платником податку на додану вартість, а також реєстраторів розрахункових операцій свідчить про відсутність реальної підприємницької діяльності, спрямованої на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру. Крім того, згідно інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області, сплата орендної плати за спірну земельну ділянку здійснюється ОСОБА_1 саме як фізичною особою, а не як суб`єктом господарювання. При цьому оспорюваний договір оренди укладено із ОСОБА_1 саме як з громадянкою та фізичною особою - суб`єктом земельних відносин, без будь-яких посилань на її статус фізичної особи - підприємця. Таким чином, з урахуванням доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, а також додатково наданих доказів, відсутні підстави вважати спірні правовідносини такими, що виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Наявність у відповідача статусу фізичної особи-підприємця сама по собі не свідчить про господарський характер спірних правовідносин та не змінює їх цивільно-правову природу. Відтак, вказаний спір є цивільно-правовим та обґрунтовано розглядався судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Так, необхідність подання вказаних документів виникла саме на стадії апеляційного перегляду справи у зв`язку з необхідністю спростування доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, щодо нібито господарського характеру спірних правовідносин та здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці. Вказані обставини стали предметом заперечень відповідача під час апеляційного провадження, а тому отримання та подання відповідних доказів обумовлено необхідністю належного реагування на доводи апеляційної скарги…».
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (т.с. 2 а.с.114-115, 117, 120-125, 127-130), представник СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ - Гайдук С.П. та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Відповідач ОСОБА_1 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила. Представник СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ - Гайдук С.П. подав апеляційному суду: - заяву (т.с. 2 а.с. 205-212), в якій просив не залучати до матеріалів справи та не брати до уваги письмові докази на 13 аркушах, подані 01.06.2026 року прокурором Олегом Головко, представником ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ, та - заяву (т.с. 2 а.с. 213- 217), в якій просив розглядати дану справу апеляційним судом без участі представника ради.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву представника ради задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності прокурора Тронь Г.М. та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мормуль П.В. (т.с. 2 а.с. 75).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 в особі представника Мормуль П.В. підлягають залишенню без задоволення у цій справі з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст.  4, 53, 76-89, 141, 223, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього, наявності підстав для задоволення останнього.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ від 22.09.2023 року № 16 вирішено виготовити технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 2322188600:04:002:0188, 2322188600:04:002:0178, 2322188600:04:002:0185, 2322188600:04:002:0187, 2322188600:04:002:0179, 2322188600:04:002:0184, 2322188600:04:002:0181, 2322188600:04:002:0180, 2322188600:04:002:0186, 2322188600:04:002:0182 та 2322188600:04:002:0192 в земельну ділянку орієнтовною площею 19,9 га, категорія земель: Землі сільськогосподарського призначення, код виду цільового призначення - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада (копія т.с.1 а.с. 35). 
ФОП ОСОБА_2 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок. Сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 площею 19,8624 га, яку 26.10.2023 року зареєстровано в Державному земельному кадастрі (копія т.с.1 а.с. 30-34). 
10.11.2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право комунальної власності СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (копія т.с.1 а.с. 73-74).
29.02.2024 року між СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та  ОСОБА_1 (фізична особа) укладено договір оренди землі № 02/1 (копія т.с. 1 а.с. 69-71), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 га, яка розташована: Запорізька область. Запорізький район, Степненська територіальна громада.
Згідно з п. п. 3, 4 вищезазначеного договору сторін на земельних ділянках об`єкти нерухомого майна відсутні, об`єкти інфраструктури відсутні, будівлі, будинки, споруди та інші об`єкти відсутні.
Відповідно до п. 5 вищезазначеного договору сторін нормативна грошова оцінка земельної ділянки 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 га на дату укладення договору становить - 590207,33 гривень.
Договір укладено строком на 7 (сім) років (п. 8).
Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один календарний рік. У суму орендної плати входить земельний податок.
Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки, що є додатком до договору оренди землі № 02/1 від 29.02.2024 року (копія т.с.1 а.с. 72), річний розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196, складає 70824,88 грн.
29.02.2024 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про інше речове право - право оренди ОСОБА_1 (фізичної особи) земельної ділянки кадастровий номер 2322188600:04:002:0196, площею 19,8624 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2830291623221, номер запису про інше речове право 53976022) (копія т.с.1 а.с.73 зворот).
Факт передачі ОСОБА_1 земельної ділянки на підставі договору оренди землі №02/1 від 29.02.2024 року, розташованої на території СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ поза межами населеного пункту без проведення процедури земельних торгів та без прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі земельних ділянок в оренду, стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду.
З положень статті 131-1 Конституції України вбачається, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Статтею 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно з частиною 3 статті 53 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до частин четвертої ст. 53 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так й інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Інтереси держави та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». 
Суд першої інстанції правильно у цій справі з`ясував питання наявності уповноваженого органу та вжиття ним заходів із захисту порушених інтересів держави, виходячи з такого. 
Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. У зв`язку з цим, уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав. Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №806/1000/17, від 08.02.2019 року у справі №915/20/18).
Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної політики та гарантії місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Частиною 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.12.2019 року у справі №461/10922/15-а, у системі органів місцевого самоврядування України має місце певна субординація її елементів - територіальної громади, ради, її виконавчих органів із збереженням відповідного розмежування їх прав і повноважень. Територіальна громада є основним носієм функцій і повноважень місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради ... є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради мають свої виконавчі органи, які їм підзвітні та підконтрольні. Отже, державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування та наділення повноваженнями діяти від імені територіальної громади відповідних рад.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад. Отже, СТЕПНЕНСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ є органом, що має повноваження на вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (в тому числі надання земельних ділянок комунальної власності в оренду).
Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що у вищезазначеній позовній заяві прокурор зазначав, що порушення інтересу держави у спірних правовідносинах відбулося внаслідок допущення порушення органом, що має повноваження на вирішення відповідних питань регулювання земельних відносин (позивачем), вимог чинного законодавства щодо порядку передачі земельних ділянок у користування. У даному випадку звернення прокурора з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності щодо земель комунальної власності Степненської територіальної громади, належного регулювання земельних правовідносин, забезпечення їх правильного правового регулювання, оскільки, за твердженням прокурора, у даному випадку порушено порядок передачі у користування земель комунальної власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Прокурор за певних обставин може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №469/1044/17 та постановах Верховного Суду від 08.12.2020 року у справі №908/1664/19, від 19.01.2021 року у справі № 925/1133/18.
При цьому, судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що ЗАПОРІЗЬКА ОКРУЖНА ПРОКУРАТУРА ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ листами від 11.03.2025 року №54-2209ВИХ-25, від 29.04.2025 року №54-3886ВИХ-25 повідомила СТЕПНЕНСЬКУ СІЛЬСЬКУ РАДУ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ про порушення положень ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України щодо підстав передачі земельних ділянок в користування (в оренду) під час укладення, зокрема, договору оренди землі від 29.02.2024 року №02/1. Проте, згідно з відповідями СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ від 02.04.2025 року №3745-25, від 08.05.2025 року №02-22/689, остання повідомила, що нагляд за додержанням законодавства у сфері земельних відносин та укладення органом місцевого самоврядування договорів оренди землі не відноситься до функцій та повноважень органів прокуратури. Допомоги ЗАПОРІЗЬКОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ СТЕПНЕНСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ не потребує. Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів територіальної громади органом місцевого самоврядування та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором. 26.05.2025 року прокурор направив на адресу повідомлення вих. №54-4912ВИХ-25, в якому в порядку п. 4 ст. 23 закону України «Про прокуратуру» зазначив про звернення в інтересах держави до господарського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1  про визнання недійсним договору оренди землі №02/1 від 29.02.2024 року та зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровими номерами 2322188600:04:002:0196. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено наявність підстав представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
При цьому, порядок набуття права користування земельною ділянкою державної та комунальної власності чітко регламентовано земельним законодавством. За змістом ст.ст. 1, 3 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Конституція України визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (стаття 140 Конституції України). Відповідно до частини 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, регулювання земельних відносин. Водночас, згідно ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з пунктом «в» частини 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що земельна ділянка з кадастровими номером 2322188600:04:002:0196 належать до комунальної власності, власником земельних ділянок є Територіальна громада в особі СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ. Вказана земельна ділянки загальною площею 19,8624 га, у тому числі: 19,8624 га - рілля, розташовані у Запорізькій області Запорізькому районі Степненській територіальній громаді.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати земельних торгів.
Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1). Відповідно до частин 1, 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами 2, 3 ст. 134 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначений вичерпний перелік випадків, коли земельні ділянки не підлягають передачі на конкурентних засадах: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України «Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим» зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу; надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення; надання земельної ділянки державної або комунальної власності в користування (оренду) інвестору із значними інвестиціями для реалізації інвестиційного проекту із значними інвестиціями. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Суд першої інстанції правильно зазначав, що підстави, передбачені ч. 3 ст. 134 ЗК України для не проведення земельних торгів стосуються земельних ділянок, які надаються для сінокосіння та городництва громадянам, відтак не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Згідно з частинами 1, 2 ст. 135 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються, зокрема, продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, передача їх у користування за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів (далі - цінова пропозиція). Земельні торги проводяться в електронній торговій системі, адміністратором якої є визначений Кабінетом Міністрів України суб`єкт господарювання державного сектору економіки. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 року № 1013 «Деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державне підприємство «Прозорро.Продажі», управління корпоративними правами щодо якого здійснює Міністерство економіки, визначено адміністратором електронної торгової системи. Крім того, затверджено вимоги щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису). Офіційним вебсайтом адміністратора електронної торгової системи є https://prozorro.sale/.
Отже, з аналізу ст.ст. 116, 122, 124, 134, 135 Земельного кодексу України, ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що передумовою укладення договору оренди земельних ділянок комунальної власності є рішення відповідного органу місцевого самоврядування щодо передачі таких земельних ділянок в оренду та проведення земельних торгів.
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів прийняття СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ відповідного рішення про передачу в користування земельної ділянки комунальної власності з кадастровими номером 2322188600:04:002:0196, зокрема, ОСОБА_3 в період з 26.10.2023 року по 29.02.2024 року. Земельні торги щодо передання права оренди на спірні земельні ділянки СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ не проводились, що не спростовано позивачем та відповідачем у цій справі у суді першої інстанції. 
Крім того позивачем та відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено підстав для передачі спірної земельної ділянки в оренду відповідачеві без проведення земельних торгів, які визначені частинами 2, 3 ст. 134 ЗК України.
На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передача відповідачу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 площею 19,8624 га, СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ мала бути здійснена виключно на конкурсних засадах за результатами земельних торгів. Зазначене свідчить про порушення СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ порядку передачі земельної ділянки з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 яка перебуває у комунальній власності, в користування ОСОБА_1 , визначеного ст.ст. 116, 124, 134 ЗК України. Укладення договору оренди землі від 29.02.2024 року №02/1 підтверджує передачу в користування ОСОБА_1 спірної земельної ділянки поза процедурою проведення земельних торгів.
Відповідно до положень статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України. Частинами 1, 2 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1). Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Отже, наведеними правовими нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину суд першої інстанції правильно врахував загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що матеріалами цієї справи доведений факт укладання договору оренди землі №02/1 від 29.02.2024 року з порушенням вимог ст. ст. 116, 124, 134 Земельного кодексу України, а саме через не прийняття СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ рішення про передачу спірної земельної ділянки в оренду, не проведення земельних торгів та, як наслідок, порушення порядку передачі земельної ділянки з кадастровими номерами 2322188600:04:002:0196 в оренду ОСОБА_1 . З огляду на викладене, договір оренди землі №02/1 від 29.02.2024 укладено з порушенням приписів ст.ст. 116, 124, 134 ЗК України, що порушує право власності Територіальної громади в особі СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ на земельну ділянку з кадастровим номером, і такий договір на підставі частини 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.
Частинами 1 і 2 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
У пунктах 66, 67, 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі №923/196/20 викладено такі висновки:
«За змістом абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним із таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення status quo у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).
За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається у його сторони. У разі неможливості здійснити реституцію у натурі, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, сторони зобов`язані відшкодувати вартість того, що одержали, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).
Отже, ЦК України визначає такі загальні юридичні наслідки недійсності правочину: (1) основний - двостороння реституція - повернення сторін недійсного правочину до попереднього стану, тобто становища, яке існувало до його вчинення (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України); (2) додатковий - відшкодування збитків і моральної шкоди винною стороною на користь другої сторони недійсного правочину та третьої особи, якщо їх завдано у зв`язку із вчиненням такого правочину (частина друга статті 216 цього Кодексу)».
Відтак, правовим наслідком визнання договору недійсним є повернення орендованих земельних ділянок орендодавцю в порядку і на умовах, встановлених законом.
Оскільки договір оренди землі №02/1 від 29.02.2024 року, укладений СТЕПНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 визнаний судом першої інстанції у цій справі недійсним, позовна вимога про повернення земельної ділянки є реституційною та відновлює права Територіальної громади в особі СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ як власника земельних ділянок.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 повернути СТЕПНЕНСЬКІЙ СІЛЬСЬКІЙ РАДІ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ земельну ділянку з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 площею 19,8624 га, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада відповідає належному способу захисту та підлягає у цій справі задоволенню судом.
Суд першої інстанції також правильно зауважив, що в цьому випадку має місце саме застосування односторонньої реституції, оскільки двостороння реституція неможлива в силу законодавчої заборони повернення орендної плати, передбаченої ч. 6 ст. 21 Закону України «Про оренду землі».
Приписами ст. ст. 76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст. ст. 78, 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що матеріалами справи підтверджується укладання договору оренди землі №02/1 від 29.02.2024 року з порушенням вимог ст. ст. 116, 124, 134 Земельного кодексу України, а саме через не прийняття позивачем рішення про передачу спірної земельної ділянки в оренду, не проведення земельних торгів, що є підставою визнання його недійсним відповідно до частини 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Наслідком визнання договору оренди землі недійсним є повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2322188600:04:002:0196 їх власникові. Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені прокурором підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову у цій справі у повному обсязі.
Доводи апеляційних скарг СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 в особі представника Мормуль П.В.  є такими, що дублюють їх доводи, як учасників цієї справи у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію цих учасників справи, яку вони вважають єдино можливою та правильною.
Прокурор мав право на звернення до суду із вищезазначеним позовом до суду у цій справі, а суд першої інстанції мав задовольнити цей позов у цій справі в силу вищезазначених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи. 
Суд першої інстанції правильно відмовив у прийнятті відмови СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ від вищезазначеного позову у цій справі. Оскільки, в силу вимог ст. 206 ч. 5 ЦПК України («Відмова позивача від позову…»)  с уд не приймає відмову позивача від позову…, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. У даному випадку дії СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (позивача) у вигляді відмови від вищезазначеного позову прокурора в інтересах держави в особі цієї ради суперечать інтересам Степненської територіальної громади, яку ця рада представляє в земельних правовідносинах в силу вимог закону.
Також, судом першої інстанції у цій справі правильно не було встановлено підстав для закриття провадження у цій справі на підставі ст. 255 ч. 1 ЦПК України, та зокрема п.1: «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства».
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа (зокрема у цій справі - рада) здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права… осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачами позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ОСОБА_1 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти вищезазначеного позову у цій справі та, відповідно, у спростування останнього.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційних скарг учасників цієї справи. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема апелянтами апеляційному суду не надані.
Також, не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 02 грудня 2025 року у цій справі докази, надані вперше апеляційному суду ЗАПОРІЗЬКОЮ ОКРУЖНОЮ ПРОКУРАТУРОЮ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ до її вищезазначених письмових пояснень у цій справі (т.с.2 а.с.185-199), а саме: - 1. Лист Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 20.05.2026 № ПС/3.1/10422-26 - на 1 арк. 2. Лист Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 18.05.2026 № Вих-10-08.1-10/1520 - на 1 арк. 3. Лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 19.05.2026 № 31/29/1497022026 - на 1 арк. 4. Лист Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.05.2026 № 6888/5/08-01-24-05-11 з додатками - на 12 арк., які датовані датами від 2026 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 в особі представника Мормуль П.В. не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни. 
Також, в силу вимог ЦПК України у разі відмови апелянтам у задоволенні їх апеляційних скарг, останні не мають права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги СТЕПНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ та ОСОБА_1 в особі представника Мормуль Павла Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена безпосередньо в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 19.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Трофимова Д.А.