Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року Справа№200/1884/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому упровадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої просить суд:
- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % та кожен календарний рік служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 5 календарних років служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невірної видачі Довідки про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні в запас та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати нову Довідку про вартість речового майна, що належить при звільненні в запас солдату ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі та зобов`язати виплатити грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , проте, відповідач нарахував та виплатив не повну суму при розрахунку при звільненні, а саме не здійснив виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% за кожен календарний рік служби, не виплатив компенсацію за неотримане речове майно, що належало до видачі, здійснив невірне обрахування майна, що належало до видачі, що суттєво знизило суму до компенсації.
Вказує на те, що аналізуючи довідку №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні у запас можна побачити що Військова частина НОМЕР_1 в графі “Кількість місяців з дати настання права на отримання до дати звільнення (місяців)” видно що посадовими особами невірно обраховано, адже більшість майна позивач отримував в 2022 році, і фактично пройшло набагато більше часу, ніж вказано в Довідці. Окремо, просить врахувати, що в Довідці розрахунок не зазначено ні костюму польового (форми), ні куртки вітровологозахисної (бушлату), ні штанів від костюму літнього польового що свідчить про свідоме невключення задля зменшення суми. Вказує на те, що після потрапляння позивача в полон, військова частина НОМЕР_1 в акті службового розслідування списала його речове майно, як знищене, та Довідку-розрахунок додала до акту службового розслідування. Фактично, позивач набув права на отримання повного комплекту речового майна, що не було здійснено. Вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/1884/26. 
Витребувано від Відповідача: 
- докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзиву на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.
06 квітня 2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що Позивачем подано при звільненні заяви (рапорту) для виплати йому грошової компенсації вартості неотриманих під час служби речове майно та було реалізоване право на отримання цього майна або компенсації його вартості. 
Первинні документи речової служби військової частини НОМЕР_1 (картки обліку, речові атестати, накладні та роздавальні відомості) були знищені у лютому 2022 року з початком бойових дій щодо спротиву збройній агресії російської федерації. Частково оригінали первинних документів речової служби військової частини НОМЕР_1 за 2022 та частково за 2023 рр. вилучені ДБР в рамках досудового розслідування. 
На даний час речовою службою військової частини НОМЕР_1 не проведено повне відновлення карток обліку військового майна особистого користування, атестатів, накладних та роздавальних відомостей у веденням активних бойових дій, що супроводжується поточним навантаженням усіх систем забезпечення військової частини. 
В зв`язку з відсутністю наявності повних облікових даних щодо отримання військовослужбовцями військового майна за період служби в Збройних Силах України, на даний час відсутня можливість проведення розрахунку та надання довідки про вартість речового майна, що належить їм до видачі.
У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав доводи, що викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначив, що у період з 17.03.2022 по 24.08.2025 Позивач перебував у полоні держави-агресора, і фактично понад 3 роки він не отримував жодного майна, також, після потрапляння в полон все майно що було при йьому було обліковане як знищене. Ведення обліку є прямим обов`язком посадових осіб Військової частини, і через неналежний облік, Позивач, як військовослужбовець, не може втрачати своє право, гарантоване законом.
13 квітня 2026 року до суду надійшло клопотання позивача про закриття провадження у справі №200/1884/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог: "Визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % та кожен календарний рік служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 5 календарних років служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців.", оскільки Відповідач виплатив вказану одноразову грошову допомогу.
Ухвалою суду від 15 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у адміністративній справі №200/1884/26 в частині – задоволено.
Закрито провадження у справі №200/1884/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог: 
"Визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % та кожен календарний рік служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 5 календарних років служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців.".
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь – якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. 
Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у період з 21.01.2021 по 17.12.2025 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2021 №21 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.12.2025 №353. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.12.2025 року № 353 солдата ОСОБА_1 з 17 грудня 2025 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Відомості про нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в наказі відсутні.
ОСОБА_1 подано при звільненні заяву (рапорт) для виплати йому грошової компенсації вартості неотриманих під час служби речове майно, що не є спірним.
Позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив: надати детальний розрахунок сум що належали при звільненні та при проходженні служби, надати копії первинних документів що підтверджують отримання речового майна та довідку про компенсацію за речове майно, виплатити компенсацію за неотримане речове майно, виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний рік календарний рік служби при звільненні з служби у зв`язку зі звільненням з полону.
Згідно листа відповідача від 23.02.2026 №445 зокрема вбачається, що після надходження фінансування, компенсація за неотримане речове майно згідно Довідки буде виплачено в найкоротший термін.
Відповідно до наданої довідки №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні у запас ОСОБА_1 загальна сума речового майна становить 4 777,33 грн.
Крім того, згідно вищевказаної довідки, в графі «Місяць, рік настання права на отримання» вбачається, що речове майно позивачем отримано в 2021-2022 роках, проте в графі “Кількість місяців з дати настання права на отримання до дати звільнення (місяців)” зазначено від 1 до 19 місяців.
Також, до суду надано довідку-розрахунок на знищене майно речової служби 1 механізований батальйон ОСОБА_2 . 
Позивач не погоджується з тим, що в довідці - розрахунку не зазначено ні костюму польового (форми), ні куртки вітровологозахисної (бушлату), ні штанів від костюму літнього польового. Зазначає, що після потрапляння в полон, військова частина НОМЕР_1 в акті службового розслідування списала речове майно позивача, як знищене, та Довідку-розрахунок додала до акту службового розслідування.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Спірні правовідносини регулюються Законом №2011-ХІІ та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, в редакції постанови Кабінету Міністрів України.
За ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок № 178 визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Згідно п.п. 3, 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Отже, правовими підставами для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно є: заява (рапорт) військовослужбовця за місцем військової служби; наказ командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації, визначений у довідці про вартість речового майна, що належить до видачі; довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту та перем законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 року в адміністративній справі №2040/7697/18.
Крім того, чинним законодавством чітко визначено підставу для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, а саме: подання відповідної заяви або рапорту про отримання компенсації за неотримання речового майна при звільненні з військової служби.
За п. 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно п. 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна на відповідний рік.
За п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Отже, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №803/756/17.
Також, пунктом 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Судом встановлено, що відповідачем при звільненні з військової служби надано довідку №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні у запас ОСОБА_1 .
Проте, як встановлено судом та про що зазначено вище, згідно вищевказаної довідки, в графі «Місяць, рік настання права на отримання» вбачається, що речове майно позивачем отримано в 2021-2022 роках, проте в графі “Кількість місяців з дати настання права на отримання до дати звільнення (місяців)” зазначено від 1 до 19 місяців, що становить значно менше часу (2021-2025 – дата звільнення).
Крім того, відповідач не спростовує посилання позивача на вищевказане та на те, що в Довідці розрахунок не зазначено ні костюму польового (форми), ні куртки вітровологозахисної (бушлату), ні штанів від костюму літнього польового що свідчить про свідоме невключення задля зменшення суми
Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що речовою службою військової частини НОМЕР_1 не проведено повне відновлення карток обліку військового майна особистого користування, атестатів, накладних та роздавальних відомостей у веденням активних бойових дій, що супроводжується поточним навантаженням усіх систем забезпечення військової частини. В зв`язку з відсутністю наявності повних облікових даних щодо отримання військовослужбовцями військового майна за період служби в Збройних Силах України, на даний час відсутня можливість проведення розрахунку та надання довідки про вартість речового майна, що належить їм до видачі, чим підтвердив неправильність оформлення довідки №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні у запас ОСОБА_1 .
Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог у вказаній частині та їх задоволення шляхом визнання дій відповідача щодо невірної видачі Довідки №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 протиправними та зобов`язання відповідача видати нову Довідку про вартість речового майна, що належить при звільненні в запас солдату ОСОБА_1 з ураухванням норм чинного законодавства та правової оцінки наданої судом у даному рішенні. 
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі та зобов`язати виплатити грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, позивачу при звільненні не виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.
Якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.
Таким чином, з аналізу вищенаведених положень законодавства вбачається, що позивач, під час проходження військової служби, обтяжений власними витратами на придбання речового майна, мав правомірні очікування на отримання його грошової компенсації, оскільки Законом №2011-XII, та Порядком №178, гарантоване як право на отримання вказаного речового майна, так і право на одержання його грошової компенсації у протилежному випадку.
Як зазначалось раніше, відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається саме Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, при нарахуванні та виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно слід керуватись постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
За матеріалами справи позивач подав заяву до військової частини щодо, зокрема, нарахування та виплати грошової компенсації за належне до отримання речове майно.
Листом від 23.02.2026 №445 відповідач повідомив, що після надходження фінансування, компенсація за неотримане речове майно згідно Довідки буде виплачено в найкоротший термін. 
Компенсацію вартості за неотримане речове майно нараховано та виплачено не було.
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно є протиправною.
Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом:
- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення своєчасного та повного розрахунку при звільненні, а саме - невиплаті ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178.
При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню. 
Підстави для розподілу судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 134, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невірної видачі Довідки №23 від 31 грудня 2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати нову Довідку про вартість речового майна, що належить при звільненні в запас солдату ОСОБА_1 з урахуванням норм чинного законодавства та правової оцінки наданої судом у даному рішенні.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення своєчасного та повного розрахунку при звільненні, а саме - невиплаті ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Галатіна