Унікальний номер справи 357/2750/26
Номер апеляційного провадження 33/824/2742/2026
Суддя суду першої інстанції В. О. Примаченко
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

21 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Яковенком Анатолієм Вікторовичем, на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2026 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, 
адреса місця проживання: 

АДРЕСА_1 

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
Судом встановлено, що 11 лютого 2026 року о 06 год 20 хв в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе (30-річчя Перемоги), 178 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним за кермом, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під час руху не дотримався безпечної дистанції та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді  ОСОБА_1 через свого захисника Яковенка А. В.подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Захисник вказав, що суддя дійшов помилкових висновків про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та порушення ним п. 2.3.б), 12.1, 13.1 ПДР, які стали в причинному зв`язку з виникненням ДТП. З матеріалів справи не вбачається в діях водія ОСОБА_1 порушень п. 12.1 ПДР, в чому саме полягало не врахування дорожньої обстановки, і що вказує на втрату контролю ОСОБА_1 . Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму.
Крім того захисник вказав, що однією з причин чому ОСОБА_1 не визнає своєї вини є те, що у місці зіткнення транспортних засобів не було забезпечено належний стан проїздної частини, що не забезпечувало належне зчеплення коліс автомобіля з асфальтовим покриттям.
Суддею під час розгляду справи безпідставно не взято до уваги наявні у матеріалах справи докази на підтвердження того, що на проїздній частині, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 була ожеледиця та помилково зроблено висновок про те, що вказана обставина не звільняє водія від обов`язку дотримуватися вимог ПДР.
Звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності на цій ділянці дорожнього знаку «Слизька дорога» або «Ожеледиця», що позбавило водія можливості виявити небезпеку для руху, а тому ОСОБА_1 не мав технічної можливості попередньо врахувати дорожню обстановку та відповідно реагувати на її зміну. 
Захисник вказує на те, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказав, що зупинився після того як виявив попереду автомобіль Шкода, який зупинився, проте у цей час відчув поштовх позаду, що сталося внаслідок наїзду автомобля Форд, що призвело до подальшого зіткнення автомобіля «Мерседес» з автомобілем «Шкода».
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість. Постанову судді просив залишити без змін як законну та обгрунтовану.
ОСОБА_1 та його захисник Яковенко А. В. у судове засідання не з`явилися, про час та дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету захисника та шляхом направлення судової повістки на поштову адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (поштвое відправлення повернуто без вручення із відміткою «адресат відсутній»).
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
З метою дотримання процесуальних строків, апеляційний суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Яковенка А. В.
Заслухавши пояснення потерпілих, переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно дост. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.
Склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками. 
Таким чином, настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього рухуПравил дорожнього руху, тобто має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.
Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
Відповідно до п. 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 12.1 ПДРпід час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДРводій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Загальні положення Правил дорожнього руху України, терміни, що наведені у Правила мають такі значення:
безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;
безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху;
безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.
З урахуванням наведених правил дорожнього руху, його положення не мають конкретного цифрового виразу та дотримання безпечної дистанції, інтервалу та швидкості обумовлено конкретними дорожніми умовами.
У ході перегляду справи потерпілий ОСОБА_2 пояснив апеляційному суду, що рухаючись по «Горбатому» мосту в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе на автомобілі SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 , зупинився, пропускаючи проїжджаючі на зустріч транспортні засоби, та в цей момент відчув потужний удар в задню частину свого автомобіля. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що зіткнення здійснив водій пасажирського мікроавтобуса MERCEDES-BENZ SPRINTER, у якому перебували пасажири. Ураховуючи потужність удару при зіткненні ОСОБА_2 вказує на неможливість такого зіткнення через інерційний рух мікроавтобуса від удару пасажирського мікроавтобуса автомобілем FORD FUSION.
Також свої пояснення у суді апеляційної інстанції надав водій автомобіля FORD FUSION ОСОБА_3 , який пояснив, що переїжджаючи «Горбатий» міст рухався із швидкістю 20 км/год та бачив попереду себе пасажирський мікроавтобус, який через декілька секунд почав різко гальмувати. З метою уникнути зіткнення із вже зупиненим автомобілем та лобового зіткнення із автомобілями, які рухались в зустрічному напрямку, ОСОБА_3 почав гальмувати та трохи вивернув кермо ліворуч, внаслідок цього сталося зіткнення (фактично сталося притірання) з автомобілем мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER, оскільки повністю уникнути зіткнення він не мав можливості ураховуючи погодні умови. В результаті ДТП автомобіль FORD FUSION отримав пошкодження правої передньої частини. Зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER відбулося в його лівий задній бампер. ОСОБА_3 у свої поясненнях стверджував, що в момент коли він здійснив зіткнення з мікроавтобусом, останній вже був зупинений від наїзда на автомобіль «Шкода».
У письмових поясненнях від 11.02.2026, відібраних у водія на час події, ОСОБА_1 зазначав, що проїжджаючи «Горбатий» міст, зупинився перед автомобілем SKODA OCTAVIA, який рухався попереду та загальмував, пропускаючи зустрічні транспортні засоби. В цей час він відчув поштовх у свій автомобіль позаду, внаслідок чого його автомобіль здійснив зіткнення зі стоячим попереду автомобілем SKODA OCTAVIA
Суддя суду першої інстанції вважав такі пояснення ОСОБА_1 неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються схемою місця ДТП від 11.02.2026, а саме: координатами розміщення транспортних засобів відносно сталих орієнтирів, локалізацією та характером отриманих автомобілями пошкоджень; відповідно до переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень на транспортному засобі SKODAOCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок ДТП пошкоджено задній бампер, кришку багажника, задню праву фару; на транспортному засобі MERCEDES-BENZSPRINTER 313 CDIд.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП пошкоджено капот, ліву передню фару, передній бампер, задній лівий бампер; на транспортному засобі FORDFUSION д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП пошкоджено праве переднє крило, праву передню дверку, праве дзеркало. А також письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.02.2026, які узгоджуються з їхніми поясненнями, наданими як суду першої так і суду апеляційної інстанції.
Так згідно схеми місця ДТП попереду розташований транспортний засіб SKODAOCTAVIA, паралельно за ним розташований транспортний засіб MERCEDES-BENZSPRINTER. Позаду автомобіля MERCEDES-BENZSPRINTER розташований транспортний засіб FORDFUSION. При цьому останній автомобіль розташований під кутом ліворуч біля задньої частини автомобіля MERCEDES-BENZSPRINTER.
Вказана обставина та локалізація механічних пошкоджень автомобілів MERCEDES-BENZSPRINTER, FORDFUSION свідчить про правдивість пояснень ОСОБА_3 та неспроможність пояснень ОСОБА_1 .
Отже, висновок судді першої інстанції про порушення ПДР та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддею надано належну оцінку, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №323283 від 07.05.2025; схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксовано розташування транспортних засобів на місці ДТП, локалізація та вид механічних пошкоджень, які отримали транспортні засоби; письмовим поясненням учасників ДТП, які були надані на місці пригоди та у суді першоїі інстанції.
Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів MERCEDES-BENZSPRINTER 313 CDIд.н.з. НОМЕР_2 , SKODAOCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 , та FORD FUSIONд.н.з. НОМЕР_4 , та наявність механічних пошкоджень транспортних засобів, що по суті в апеляційній скарзі не оспорюється.
Зокрема, у матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588368 від 11.02.2026 щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП. Згідно з цим протоколом 11.02.2026 о 06:20 год. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 178 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_4 , не був уважним за кермом, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під час руху не дотримався безпечної дистанції та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Суддя, встановлюючи обставини справи, покладався зокрема на пояснення учасників цієї пригоди. У відповідності до схеми місця ДТП, змальовано ділянку дороги, на якій було вчинене адміністративне правопорушення; розташування транспортних засобів, покриття проїзної частини.
Той факт, що ОСОБА_1 не визнає вину, так як на дорозі була ожеледиця не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення п. 2.3 б), 1.2.1, 13.1 Правил дорожнього руху  ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на водія стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиціїст. 124 КУпАП.
Показання потерпілого повністю підтверджуються: протоколом по адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями свідка та іншими доказами у їх сукупності.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У своїх судових рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Європейської конвенції з прав людини.
Оскільки в межах даного судового провадження відбувається судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, то у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для перевірки обставин щодо порушенняПДР іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на протокол, схему ДТП, пояснення учасників ДТП, пояснення свідка, які в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини пригоди, апеляційний суд вважає доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, безпідставними, оскільки наявними у справі доказами беззаперечно підтверджується порушення ОСОБА_1 п 2.3.б), 12.1, 13.1 ПДР та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Інших доводів, якими б спростовувався висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.3. б), 12.1, 13.1 ПДР, що спричинили пошкодження транспортних засобів, апеляційна скарга не містить.
Порушень вимог процесуального права, які б могли слугувати підставами для скасування постанови, не встановлено.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні нимп. 2.3. б), 12.1, 13.1 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції без змін. Підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Яковенком Анатолієм Вікторовичем, залишити без задоволення.
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя  Л. Д. Поливач