Справа №443/573/26
Провадження №2/443/639/26

РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Равлінка Р.Г., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, за позовом товариства з обмеженою відповідністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив: 
Представник позивача, ТОВ «Бізнес позика» Пєскова С.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останньої на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025, що становить 74 580,00 грн та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000,00 грн;- суми прострочених платежів по процентах - 37 180,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 4 400,00 грн та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.

Обґрунтування позовних вимог.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача Пєскова С.В. зазначає, що 22.07.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 545653-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 22.07.2025 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 545653-КС-002 про надання кредиту. 22.07.2025 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 545653-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4075, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 22.07.2025 між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 545653-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № 5169-3600 2926-3716 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 15.02.2026 утворилась заборгованість за Договором № 545653-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 74 580,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 4 400,00 грн.

Представником відповідачки ОСОБА_1 , адвокатом Кінашем Д.В. подано відзив на позовну заяву у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 620 грн загального розміру заборгованості, що включає в себе 220 грн відсотків за користування кредитом, 11 000 грн відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України, 4 400 грн комісії.
В обгрунтування поданого відзиву представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Кінаш Д.В. зазначає, що згідно п.п. 2.2., 2.3., 2.4. кредитного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 22 000 грн на 24 тижні під 1 % в день. 24 тижні включають в себе 168 календарних днів. 1 % від 22 000 грн становить 220 грн. 220 грн помножити на 168 календарних днів дорівнює 36 960 грн. Таким чином, позивачем протиправно донараховано відповідачу заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 220 грн. Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає про виключення норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит на період дії воєнного стану. Таким чином, відповідачка в силу дії норми, передбаченої п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, звільнена від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання перед позивача в період дії воєнного стану. З огляду на зазначене, позовна вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача 11 000 грн відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України є протиправною. Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісії за надання кредиту, позивач не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідачки буде взята така комісія. Враховуючи викладене, вважає, що комісія за надання кредиту у розмірі 4 400 грн стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягає.

Представником позивача, ТОВ «Бізнес позика» Виноградовим Ю.Е. подано відповідь на відзив у якому останній просить позов задовольнити повністю.
В обгрунтування поданої відповіді на відзив представник позивача, ТОВ «Бізнес позика» Виноградов Ю.Е. зазначає, що позивач за Кредитним договором: не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну пеню відповідно до ст. 549 ЦК України; не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); не нараховував проценти поза межами строку дії Кредитного договору. Особливості встановлення та нарахування процентів за кредитним договорами ТОВ «Бізнес Позика», а саме те, що проценти нараховуються кожен день на залишок заборгованості за кредитним договором, жодним чином не означає, що встановлені у кредитному договорі проценті ставки (процентна ставка) є начебто пенею. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 4 400,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Сторона відповідачки у відзиві на позовну заяву жодним чином не пояснила, чому на її думку доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за Кредитним договором є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідачка не була позбавлена можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, який би узгоджувався з умовами кредитного договору та обставинами справи.

Представником відповідачки ОСОБА_1 , адвокатом Кінашем Д.В. подано заперечення на відповідь на відзив у якому останній зазначає, що як вбачається з відповіді на відзив, позивач фактично не заперечив ту обставину, що протиправно донарахував відповідачці заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 220 грн. Крім того, позивач зазначає, що ним не було заявлено стягнення відсотків річних згідно ст.625 ЦК України. Втім, такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема прохальною частиною позовної заяви, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачки «Суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн». Як зазначено у відзиві, на період дії воєнного стану стягнення відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України за договорами позики та кредиту не допускається, що доводить безпідставність такої вимоги. З приводу доводів сторони позивача щодо правомірності нарахування комісії зазначаємо, що серед змісту відповіді на відзив відсутні будь-які конкретні відомості щодо послуг, які надавалися позичальнику, за які була нарахована комісія. До відповіді на відзив не додано доказів на підтвердження надання таких послуг та замовлення таких позичальником. З урахуванням наведених вище обставин, сторона відповідачки заперечує щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 15 620 грн загального розміру заборгованості, що включає в себе 220 грн відсотків за користування кредитом, 11 000 грн відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України, 4 400 грн комісії.

Представником позивача, ТОВ «Бізнес позика» Виноградовим Ю.Е. подано додаткові пояснення у яких останній зазначає, що позовні вимоги позивача у даній справі складають заборгованість відповідачки за Кредитним договором у загальному розмірі 74 580,00 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 4 400,00 грн. На підтвердження того, що у відповідачки відсутня заборгованість за Кредитним договором, та що відповідачка належним чином виконувала кредитний договір (здійснював всі платежі у відповідності до встановленого у кредитному договорі графіку платежів), сторона відповідачки мала б надати суду належні та достатні докази здійснення відповідачкою всіх платежів за встановленим у кредитному договорі графіком платежів у відповідному розмірі та у відповідні дати, однак сторона відповідачки таких доказів суду не надала. 

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 06.04.2026 справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. Запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Витребувано в АТ КБ "Приватбанк" інформацію що містить банківську таємницю, а саме: рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 22.07.2025 (дата видачі кредиту) по 06.01.2026 (дата закінчення терміну кредитування) включно. /а.с.16-19/.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідністю «Бізнес позика» у позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до ч. 5. ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Пропозиції (оферти) укласти Договір про надання кредиту № 545653-КС-002 (Споживчий  кредит. Електронна форма) від 22.07.2025 ТзОВ «Бізнес Позика» запропонувала ОСОБА_1 укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, на визначених у Пропозиції умовах /а.с.41-51 на звороті/.
Відповідно до прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору про надання кредиту № 545653-КС-002 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.07.2025 ОСОБА_1 прийняла та акцептувала вказану пропозицію на визнаних у ній умовах /а.с.52-61 на звороті/.
Відповідно до договору № 545653-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.07.2025 укладеного між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , судом встановлено наступні умови /а.с.31-40/. 
Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користувания кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами, надання споживчих кредитів - товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (п. 2.1 Договору).
Тип Кредиту: кредит.
Строк кредиту: 24 тижні. 
Стандартна процента ставка з процентами в день 1% фіксована. 
Комісія за видачу Кредиту (далі - Комісія): 4 400,00 грн. 
Загальний розмір наданого Кредиту: 22 000,00 грн. 
Строк дії Договору: до 06.01.2026. 
Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту:54 410,88 грн.
Загальні витрати за Кредитом: 32 410,88 грн.
Денна процентна ставка: 0,87 процентів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка розрахована відповідно до методики розрахунку, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 11.02.2021 № 16 «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка, загальні витрати за Кредитом та орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту обчислені на основі припущення, що Позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний в Додатку №2 до Договору, та буде застосовуватись Стандартна процентна ставка, а інші платежі за послуги Кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору (п. 2.12 Договору).
Цілі (мета) отримання Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом.
Відповідно до п. 4.1 договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 Договору.
Протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору, позичальника має право відмовитися від Договору без пояснення причин, зокрема в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця (п. 5.1.2. Договору).
Відповідно до п. 11.17 даного договору, невід`ємною частиною цього Договору є додатки: (1) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (розраховано за умови застосування зниженої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 365% (Триста шістдесят п`ять) річних) (2) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (розраховано за умови застосування стандартної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 365% ((Триста шістдесят п`ять річних).
Також у даному договорі про надання кредиту сторони погодили графік платежів.
Даний кредитний договір підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4075, що визнається стороною відповідачки /а.с.40/.
Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com) від 20.02.2026, відповідачкою внесено такі відомості: найменування позичальника: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання; дата народження; місце народження; документ, що посвідчує особу; інформація стосовно бажаного кредиту: 22 000 грн, дата отримання кредиту: 22.07.2025, електронна адреса позичальника; номер телефону позичальника; номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів: НОМЕР_2 /а.с.63/.
Згідно паспорта споживчого кредиту тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 22 000,00 грн; строк кредитування: 169 днів (24 тижнів), спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом протягом 3 робочих днів; комісія за надання кредиту: 4 400,00 грн Також паспорт кредиту містить графік платежів /а.с.28-31 на звороті/.
На підтвердження укладення договору№ 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 /а.с.62/.
Також у матеріалах справи містяться правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес позика» у яких зокрема міститься інформація щодо порядку укладення договору /а.с.65-77/.
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу коштів ТОВ «ПрофітГід», ТОВ «Бізнес позика» було перераховано на платіжну картку № НОМЕР_4 кошти в розмірі 22 000,00 грн, опис: Перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №545653-КС-002 від 22.07.2025 Без ПДВ /а.с.64/.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 03.03.2026 становить 74 580,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180 грн, суми заборгованості по комісії -4 400 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн /а.с.25-26 на звороті/.
Згідно довідки про стан заборгованості за Договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 23.02.2026 становить 74 580,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180 грн, суми заборгованості по комісії -4 400 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн /а.с.27/.
На виконання ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 06.04.2026 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано запитувану інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме: виписку по банківському рахунку, згідно якої 22.07.2025 відбулося зарахування переказу на карту у розмірі 22 000 грн /а.с.100/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 цього Закону України передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Із копії наявного у матеріалах справи кредитного Договору вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, надавши останньому персональні дані, а саме: ПІБ, РНОКПП, дані паспорта, місце проживання, номер телефону, електронну пошту, рахунок (номера банківської картки), необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету зазначений договір не був би укладений.
Також, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання Кредитодавцем персональними даними відповідачки, вибуття з володіння останньої паспорта, РНОКПП, телефону. 
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що кредитний договір № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 укладений в електронній формі саме з ОСОБА_1 , шляхом підписання останньою його за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідав внутрішній волі сторін та був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків.
Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до статті 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню його сторонами.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.
Відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а відтак, згідно з розрахунком позивача має заборгованість за кредитним договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 в розмірі 74 750,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180 грн, суми заборгованості по комісії -4 400 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 11 000,00 грн.

Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України проценти за кредитом є платою за користування позичальником наданими кредитодавцем коштами та підлягають сплаті на умовах і в порядку, визначених договором.
Згідно п.п. 2.2., 2.3., 2.4. кредитного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 22 000 грн на 24 тижні (169 днів) під 1 % в день. 
1 % від 22 000 грн становить 220 грн.
220 грн помножити на 169 календарних днів дорівнює 37 180 грн.
Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховувалися виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто протягом 169 днів дії кредитного договору. Доказів нарахування процентів після спливу визначеного договором строку кредитування матеріали справи не містять.
Оскільки у даному випадку проценти були нараховані позивачем лише за період дії кредитного договору, тобто в межах погодженого сторонами строку користування кредитними коштами тривалістю 169 днів, суд доходить висновку про правомірність такого нарахування та наявність підстав для включення зазначеної суми процентів 37 180 грн до складу заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки.
Крім того, судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 4 400 грн. Зазначена умова була погоджена сторонами під час укладення договору, відповідачкою не оспорена, а доказів недійсності відповідного положення договору матеріали справи не містять.
Згідно з п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику Кредит на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». 
Згідно з п. 11.3.1. Кредитного договору Позичальник підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов та погодженні взаємних прав і обов`язків. Умови договору є обов`язковими для виконання сторонами відповідно до статті 629 ЦК України.
Оскільки одноразова комісія в сумі 4 400 грн прямо передбачена умовами кредитного договору та входить до складу зобов`язань позичальника перед кредитодавцем, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та наявність підстав для стягнення з відповідачки зазначеної суми.

Суд, також враховує позицію сторони відповідачки, яка визнала обставини укладення Кредитного договору, отримання кредитних коштів у обумовленому розмірі, а також відсутність заперечень щодо розміру заборгованості в частині тіла кредиту та процентів (крім процентів, передбачених статтею 625 ЦК України).
Відтак, з огляду на викладене у сукупності, підстав вважати, що сума заборгованості в частині тіла кредиту та процентів (крім процентів, передбачених статтею 625 ЦК України) не відповідає умовам кредитного договору чи вимогам закону, та що її розрахунок є неправильним, судом не встановлено.
Водночас, суд звертає увагу на те, що у загальну суму заборгованості включено суму заборгованості по відсотках по ст. 625 ЦК України - 11 000,00 грн.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України й діє станом на день розгляду цієї справи.
Верховний Суд у постановах від 06.09.2023 за єдиним унікальним номером судової справи №910/8349/22 та від 18.10.2023 за єдиним унікальним номером судової справи 706/68/23, вже робив висновки щодо застосування цього положення ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що дія пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується, зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) та на кредитний договір. Тлумачення цього пункту свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється (а) від відповідальності, визначеної у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» відсотків по ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000 грн, суд вважає необґрунтованими, а відтак в задоволенні стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків по ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000 грн слід відмовити. 
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 в розмірі 63 580 ,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 180 грн, суми заборгованості по комісії -4 400 грн.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 269,70 грн (63 580 х 100 :74 580 = 85,25 %; 2 662,40 : 100 х 85,25 % = 2 269,70 грн).
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, матеріали даної справи не містять

Керуючись ст.ст. 4, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280, 283, 284, 288, 289, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 41084239) заборгованість за договором № 545653-КС-002 про надання кредиту від 22.07.2025 в розмірі 63 580 (шістдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок; суми прострочених платежів по процентах - 37 180 (тридцять сім тисяч сто вісімдесят) гривень 00 копійок, суми заборгованості по комісії - 4 400 (чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 41084239) витрати на сплату судового збору в розмірі 2 269 (дві тисячі двісті двісті шістдесят дев`ять) гривень 70 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя        Р.Г. Равлінко