РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
07 травня 2026 р.  Справа № 120/18238/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №104/в від 06.11.2025 в частині відмови у призначенні та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Тому, з метою скасування вказаного рішення та призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок поранень (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, позивач звернувся до суду.
Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 . Установлено строк для подання заяв по суті.
Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що Комісія Міністерства оборони України, розглянувши надані позивачем документи, прийняла рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлено у вигляді протоколу №104/в від 06.11.2025 року, оскільки позивачу встановлено інвалідність після спливу тримісячного строку після звільнення, що виключає право на отримання допомоги.
Третя особа подала пояснення щодо позову та відзиву, у яких вказала, що ОСОБА_1 , проходячи військової служби у Збройних Силах СРСР у військовій частині НОМЕР_1 брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан в період з квітня 1980 року по жовтень 1980 року.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №641216 від 26.02.2020 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Тобто інвалідність позивачеві було встановлено через 40 років після звільнення з військової служби, що значно перевищує тримісячний строк, визначений законом для встановлення інвалідності після звільнення, що унеможливлює призначення одноразової грошової допомоги.
Суд зазначає, що у цій справі відбувся повторний автоматизований розподіл справи між суддями 19.03.2026, оскільки головуючий суддя у справі Сало П.І. наказом від 05.03.2026 за № 005-К виключений зі штату суду, у зв`язку з призначенням на посаду судді апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 справу № 120/18238/25 передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришеній Р.М.
Ухвалою від 20.03.2026 адміністративну справу прийнято до провадження, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 у період з квітня 1980 року по жовтень 1980 року брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.
Відповідно до витягу з протоколу засідання ВЛК Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22.01.2018 № 26, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 17).
Згідно із довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 641216 від 26.02.2020 позивачу встановлено другу групу інвалідності (а.с. 11).
Позивач 17.06.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби (а.с. 16).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.11.2025 № 104/в, повідомлено, що позивача 05.11.1980 звільнено із строкової військової служби та 01.02.2018 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а 17.02.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини, на підставі довідок МСЕК серія 12 ААА № 929796 від 01.02.2018 та серія 12 ААБ № 641216 від 17.02.2020.
Оскільки заявника звільнено з військової служби 05.11.1980, а 17.02.2020 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с. 19).
Позивач, вважаючи відмову відповідача щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.
Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (у редакції, чинній на час встановлення позивачу II групи інвалідності - 26.02.2020) передбачалося, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; (пункт 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII).
Згідно із частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 зауважив, що частина шоста статті 16 Закону № 2232-XII від 25.03.92 № 2232-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:
особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;
визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;
відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.07.2021 у справі № 640/23667/19, від 13.01.2022 у справі № 813/2430/18 та від 22.06.2023 у справі № П/320/1189/20.
Отже, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності), встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
За таких обставин, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.
ОСОБА_1 у період з квітня 1980 року по жовтень 1980 року брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.
Відповідно до витягу з протоколу засідання ВЛК Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм. каліцтв від 22.01.2018 № 26, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 . ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 17).
Згідно із довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 641216 від 26.02.2020 позивачу встановлено другу групу інвалідності (а.с. 11).
Таким чином, оскільки встановлення позивачу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, відбулось після спливу тримісячного строку з дня його звільнення з військової служби, у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.02.2019 у справі № 127/12061/17, від 12.02.2019 у справі № 816/1458/18, від 15.04.2019 у справі № 2540/2558/18, від 20.05.2019 у справі № 0640/3998/18 та від 25.04.2019 у справі № 806/2508/18.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі № 380/14731/23, до моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01.01.2017, після набрання чинності Закону № 1774-VIII, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 975, відтак відсутні підстави для визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом Комісії від 06.11.2025 № 104/в.
Отже, вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності II групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення II групи інвалідності теж не підлягає задоволенню, як похідна від основної, в задоволенні якої суд відмовив.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З огляду на встановлені у справі обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів та доказів, наданих позивачем та суб`єктом владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи, що у задоволенні вимог відмовлено, підстави для присудження судових витрат на користь позивача відсутні.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168);
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 07.05.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна