ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1120/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О. 
при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Височанської селищної ради (62460, Харківська обл., Харківський р-н, сел. Високий, вул. Бульварна, 12; код ЄДРПОУ: 04396503) 	
до 	Приватного підприємства «ЕКВІ-ТАС» (61003, м. Харків, вул. Університетська, 31; код ЄДРПОУ: 36818621) 	
про 	стягнення коштів 	
за участю представників:
позивача – Гнатченко П.М., витяг з ЄДРПОУ;
відповідача – не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 Височанська селищна рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства “ЕКВІ-ТАС”, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства “ЕКВІ-ТАС” на користь Височанської селищної ради заборгованість з орендної плати за оренду земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 за період з 01.01.2021 по 28.02.2026 в розмірі 3 421 156,34 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 40 333,54 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на несплату в повному обсязі відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 площею 3,3400 га, яка розташована на розі вулиць Красіна/вулиця Луначарського/вулиця Комінтерна, 27/76/71 у селищі Високий Харківського району Харківської області згідно договору оренди землі від 21 травня 2012 року, зареєстрованого 11 вересня 2012 року за №632515674001023, за період з 01.01.2021 по 28.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2026 вирішено позовну заяву (вх.№1120/26 від 02.04.2026) Височанської селищної ради залишити без руху. Надати позивачу строк, який становить 5 днів з дня отримання ним ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме надати до суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі в оригіналі.
06.04.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№8201 від 06.04.2026) разом з доказами сплати судового збору.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 прийнято позовну заяву (вх.№1120/26 від 02.04.2026) Височанської селищної ради до Приватного підприємства “ЕКВІ-ТАС” про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1120/26. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 06.05.2026.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2026 відкладено підготовче засідання на 20.05.2026.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.05.2026.
Присутній в судовому засіданні 27.05.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач явку своїх представника в судове засідання 27.05.2026 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідач - Приватне підприємство “ЕКВІ-ТАС” належить до осіб, які в силу ст.6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Однак, відповідач станом на день прийняття цього рішення електронний кабінет не зареєстрував.
Відтак, для надання можливості відповідачу скористатися своїми процесуальними правами відповідно до статей 165, 167 Господарського процесуального кодексу України, суд, з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта", направив на адресу відповідача - Приватного підприємства “ЕКВІ-ТАС” (61003, м. Харків, вул. Університетська, 31) вищезазначені ухвалу суду про відкриття провадження у справі №922/1120/26 від 07.04.2026, про відкладення підготовчого засідання від 06.05.2026 та про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті від 20.05.2026 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Однак, вказану судову кореспонденцію повернуто на адресу суду з відміткою пошти в довідці ф.20: "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Інформації ж про іншу адресу відповідача 1 у суду немає.
Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).
Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.
З огляду на зазначене, виходячи з презумпції обізнаності відповідача, суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд даної справи.
Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).
Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до статті 165 ГПК України, не скористався, відзив на позов не надав.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд зазначає, що всі процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на супровідному листі відповідного документу та інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного Суду.
Відтак суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
У судовому засіданні 27.05.2026 судом проголошено скорочене рішення (вступна та резолютивна частини).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову присутніх учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.
Між Височанською селищною радою та Приватним підприємством “ЕКВІ-ТАС” було укладено договір оренди землі від 21 травня 2012 року, який був зареєстрований 11 вересня 2012 року за №632515674001023 у Міськрайонному управлінні Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області (надалі - Договір). 
Даний Договір укладено на 49 років (пункт 8 Договору).
Земельна ділянка була передана у користування ПП “ЕКВІ-ТАС” за Актом приймання-передачі земельної ділянки 12 вересня 2012 року.
Згідно умов даного Договору ПП “ЕКВІ-ТАС” було надано в оренду земельну ділянку (КВЦПЗ: 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер 6325156700:00:004:0243, площею 3.3400 га, яка розташована на розі вулиць Красіна/вулиця Луначарського/вулиця Комінтерна, 27/76/71, у селищі Високий, Харківського району, Харківської області.
На цій земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі цілісного майнового комплексу колишнього дитячого оздоровчого табору “Ліра” (пункт 3 Договору).
У пункті 5 Договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 812288,00 гривень.
Згідно умов п.9 Договору, сума річної орендної плати визначена у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становило, на час укладання договору 81 288,80 гривень на рік.
Відповідно до п.10 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, затверджених Кабінетом міністрів України, нормами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Рішенням ХХІ сесії VII скликання Височанської селищної ради від 26 червня 2018 року “Про затвердження технічної документації із нормативної грошової оцінки земель смт Високий та селища Нова Березівка Височанської селищної ради Харківського району Харківської області” було затверджено технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель смт. Високий та селища Нова Березівка Височанської селищної ради Харківського району Харківської області.
Вищезазначене рішення було опубліковано в газеті “Слобідський край” №52 від 28 червня 2018 року. 
Відповідно до п.2 це рішення набуло чинності з 1 січня 2019 року.
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №439 від 26.02.3021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2021 році становила 5608194,00 (п`ять мільйонів шістсот вісім тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 00 копійок.
Відповідно до пункту 289.1. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Згідно з інформацією розміщеною на сайті Держгеокадастру (https://land.gov.ua):
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік становить 1,1 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь);
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік становить 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь);
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки для віх категорій земель за 2023 рік становить 1,051.
Відповідно до п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Застосовуючи кумулятивно коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 становила:
- у 2022 році - 5608194,00 грн. Х1,1(кеф. інд. за 2021 рік) = 6169013,40 грн.
- у 2023 році - 6169013,40 грн. Х1,15(кеф. інд. за 2022 рік) = 7094365,41 грн.
- у 2024 році - 7094365,41 грн. Х1,051(кеф. інд. за 2023 рік) = 7456178,05 грн.
З 01 січня 2025 року на території Височанської селищної ради діє нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка затверджена Рішенням ХІІ сесії VІІІ скликання Височанської селищної ради від 02 липня 2024 року “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Височанської селищної ради”. Це рішення опубліковано 08.07.2024, на офіційному сайті Височанської селищної ради за посиланням (https://vysochanska-rada.dosvit.org.ua/documents/clye9c0d8kalx08806xrxql6s).
Згідно витягу № НВ-9991651472025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 30.12.3025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2025 році становила 8096120,14 (вісім мільйонів дев`яносто шість тисяч сто двадцять) гривень 14 копійок.
Згідно витягу № НВ-9950305082026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.02.3026 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2026 році становить 8743157,28 (вісім мільйонів сімсот сорок три тисячі сто п`ятдесят сім) гривень 28 копійок.
Відповідно до п.9 Договору, сума річної орендної плати визначена у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, затвердженим Кабінетом міністрів України, нормами, що заповнюють під час укладання або зміну умов договору оренди чи продовження його дії (п.10.Договору).
У пункті 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.
Як стверджує позивач, відповідач повинен був сплачувати щомісячну орендну плату у наступному розмірі:
- у 2021 році 5 608 194,00 (НГО) Х10% /12 = 46 734,95 грн;
- у 2022 році 6 169 013,40 (НГО) Х10% /12 = 51 408,44 грн;
- у 2023 році 7 094 365,41 (НГО) Х10% /12 = 59 119,71 грн;
- у 2024 році 7 456 178,05 (НГО) Х10% /12 = 62 134,82 грн;
- у 2025 році 8 096 120,14 (НГО) Х10% /12 = 67 467,67 грн;
- у 2026 році 8 743 157,28 (НГО) Х10% /12 = 72 859,64 грн.
Однак, в порушення умов пункту 11 Договору оренди землі, відповідач оренду плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 до бюджету Височанської селищної територіальної громади не сплачує.
Протягом 2021 року відповідач щомісячно сплачував оренду плату за користування земельною ділянкою у розмірі 12 842,31 грн. А повинен був сплачувати щомісячну оренду плату у розмірі 46 734,95 грн. В результаті чого у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати за 2021 рік у розмірі 406 711,68 грн.
У період з 01 січня 2022 року по лютий 2026 року відповідач взагалі не сплачував оренду плату за користування земельною ділянкою.
Отже у відповідача існує заборгованість з орендної плати за період з 01 січня 2021 року по лютий 2026 року у розмірі 3 421 156,34 грн про що Височанська селищна рада надає довідку №5 від 31.03. 2026.
Відповідач наявність вказаної заборгованості не спростував, доказів належної сплати орендної плати не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
За змістом ст.11, 509, 627 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Як свідчать матеріали справи, між Височанською селищною радою та Приватним підприємством “ЕКВІ-ТАС” було укладено договір оренди землі від 21 травня 2012 року, який був зареєстрований 11 вересня 2012 року за №632515674001023 у Міськрайонному управлінні Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області.
Земельна ділянка була передана у користування ПП “ЕКВІ-ТАС” за Актом приймання-передачі земельної ділянки 12 вересня 2012 року.
Згідно умов даного Договору ПП “ЕКВІ-ТАС” було надано в оренду земельну ділянку (КВЦПЗ: 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер 6325156700:00:004:0243, площею 3,3400 га, яка розташована на розі вулиць Красіна/вулиця Луначарського/вулиця Комінтерна, 27/76/71, у селищі Високий, Харківського району, Харківської області.
Укладений Договір за своїм змістом є договором оренди землі та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим Договором.
За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічні положення викладено у частині 1 статті 93 Земельного кодексу України.
Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін (стаття 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладення договору).
Частинами 1-3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно із статтею 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Відповідно до ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено права та обов`язки орендодавця і орендаря, зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар, у свою чергу, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.72, 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.
Згідно пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
У пункті 5 Договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 812288,00 гривень.
Даний Договір укладено на 49 років (пункт 8 Договору).
Згідно умов п.9 Договору, сума річної орендної плати визначена у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становило, на час укладання договору 81 288,80 гривень на рік.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, затвердженим Кабінетом міністрів України, нормами, що заповнюють під час укладання або зміну умов договору оренди чи продовження його дії (п.10.Договору).
У пункті 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.
Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
Згідно наведеного позивачем розрахунку заборгованості у відповідача наявна заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2021 по 28.02.2026 у розмірі 3 421 156,34 грн.
Відповідач під час розгляду справи заперечень щодо розміру заборгованості з орендної плати не надав.
Згідно пункту 289.1. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Відповідно до п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 439 від 26.02.3021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2021 році становила 5608194,00 (п`ять мільйонів шістсот вісім тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 00 копійок.
Згідно з інформацією розміщеною на сайті Держгеокадастру (https://land.gov.ua):
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік становить 1,1 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь);
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік становить 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь);
- значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки для віх категорій земель за 2023 рік становить 1,051.
Застосовуючи кумулятивно коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 становила:
- у 2022 році - 5608194,00 грн. Х1,1(кеф. інд. за 2021 рік) = 6169013,40 грн.
- у 2023 році - 6169013,40 грн. Х1,15(кеф. інд. за 2022 рік) = 7094365,41 грн.
- у 2024 році - 7094365,41 грн. Х1,051(кеф. інд. за 2023 рік) = 7456178,05 грн.
З 01 січня 2025 року на території Височанської селищної ради діє нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка затверджена Рішенням ХІІ сесії VІІІ скликання Височанської селищної ради від 02 липня 2024 року “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Височанської селищної ради”. Це рішення опубліковано 08.07.2024, на офіційному сайті Височанської селищної ради за посиланням (https://vysochanska-rada.dosvit.org.ua/documents/clye9c0d8kalx08806xrxql6s).
Згідно витягу № НВ-9991651472025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 30.12.3025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2025 році становила 8096120,14 (вісім мільйонів дев`яносто шість тисяч сто двадцять) гривень 14 копійок.
Згідно витягу № НВ-9950305082026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.02.3026 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243, у 2026 році становить 8743157,28 (вісім мільйонів сімсот сорок три тисячі сто п`ятдесят сім) гривень 28 копійок.
Відтак, відповідач повинен був сплачувати щомісячну орендну плату у наступному розмірі:
- у 2021 році 5 608 194,00 (НГО) Х10% /12 = 46 734,95 грн;
- у 2022 році 6 169 013,40 (НГО) Х10% /12 = 51 408,44 грн;
- у 2023 році 7 094 365,41 (НГО) Х10% /12 = 59 119,71 грн;
- у 2024 році 7 456 178,05 (НГО) Х10% /12 = 62 134,82 грн;
- у 2025 році 8 096 120,14 (НГО) Х10% /12 = 67 467,67 грн;
- у 2026 році 8 743 157,28 (НГО) Х10% /12 = 72 859,64 грн.
Однак, протягом 2021 року відповідач щомісячно сплачував оренду плату за користування земельною ділянкою у розмірі 12 842,31 грн. А повинен був сплачувати щомісячну оренду плату у розмірі 46 734,95 грн. В результаті чого у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати за 2021 рік у розмірі 406 711,68 грн.
У період з 01 січня 2022 року по лютий 2026 року відповідач взагалі не сплачував оренду плату за користування земельною ділянкою.
Відтак, у відповідача існує заборгованість з орендної плати за період з 01 січня 2021 року по лютий 2026 року у розмірі 3 421 156,34 грн про що Височанська селищна рада надала довідку №5 від 31.03. 2026.
Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості з орендної плати матеріали справи не містять.
Згідно вимог ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог в їх сукупності підтверджують викладені ним у позовній заяві обставини факту існування заборгованості у відповідача з орендних платежів за земельну ділянку з кадастровим номером 6325156700:00:004:0243 площею 3,3400 га, яка розташована на розі вулиць Красіна/вулиця Луначарського/вулиця Комінтерна, 27/76/71 у селищі Високий Харківського району Харківської області за період з 01.01.2021 по 28.02.2026 у сумі 3 421 156,34 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008).
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Височанської селищної ради до Приватного підприємства «ЕКВІ-ТАС» про стягнення заборгованості – задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «ЕКВІ-ТАС» (61003, м. Харків, вул. Університетська, 31; код ЄДРПОУ: 36818621) на користь Височанської селищної ради (62460, Харківська обл., Харківський р-н, сел. Високий, вул. Бульварна, 12; код ЄДРПОУ: 04396503) заборгованість за Договором оренди землі від 21.05.2012 (кадастровий номер 6325156700:00:004:0243) за період з 01.01.2021 по 28.02.2026 в розмірі 3 421 156 (три мільйони чотириста двадцять одна тисяча сто п`ятдесят шість) грн. 34 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 41 053 (сорок одна тисяча п`ятдесят три) грн. 88 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "05" червня 2026 р. 

Суддя		Т.О. Пономаренко