Номер провадження: 33/813/1083/26
Номер справи місцевого суду: 522/1787/26 
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
24.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
з участю секретаря судового засідання – Юцикова Д.Є.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Ломей Дмитра Володимировича,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
потерпілої – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду
апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від імені якої діє захисник Ломей Дмитро Володимирович,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року матеріали провадження № 3/522/1439/26, 3/522/1440/26, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоєно єдиний унікальний номер справи 522/1787/26, провадження №3/522/1439/26. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1020,00 гривень гривень в дохід держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від імені якої діє захисник Ломей Д.В., просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року по справі № 522/1787/26 скасувати та ухвалити нову якою закрити справу на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що письмові пояснення відібрані співробітниками поліції у ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , щодо обставин правопорушень викладених у протоколі носять суб?єктивний характер, оскільки учасники конфлікту мають неприязні відносини між собою, хоча є однією родиною та разом проживають у одній квартирі на протязі тривалого часу. Сторона захисту вважає, що вказані пояснення не можуть розцінюватися як повноцінний, об?єктивний доказ того, що ОСОБА_1 вчиняла адміністративне правопорушення. Інші докази на підтвердження винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні.
Посилається, що на відеозаписі оглянутому під час розгляду справи в суді першої інстанції зі сторони ОСОБА_1 не було зафіксовано дій, які зазначені у протоколах, однак у постанові суду не зазначено про вказаний відеозапис у якості доказу. 
Крім того, посилається, що ОСОБА_3 у судовому засіданні не допитували щодо вказаних обставин події.
Звертає увагу, що стороною захисту надавались документи, які підтверджують стан здоров?я ОСОБА_1 , зокрема у медичних документах зазначено про її емоційну стабільність та фотографії з синцями на тілі ОСОБА_1 . 
Також зазначає, що Приморським районним судом м. Одеси слухається справа 522/3129/26 відносно ОСОБА_2 щодо вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 Колексу України відносно ОСОБА_1 .
Особа, яка притягається до адміністративної – ОСОБА_2 та її захисник – адвокат Ломей Д.В. в судовому засідання апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі. 
В судовому засіданні надали пояснення потерпілі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, 21.01.2026 о 20 год. 47 хв., громадянка ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, принижувала, цькувала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 склалися тривалі конфліктні відносини, які мають систематичний характер та супроводжуються вчиненням дій, що містять ознаки домашнього насильства психологічного характеру. Суд вважав, що дії ОСОБА_1 виразилися у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру, що полягало у систематичному приниженні честі та гідності потерпілих, словесних образах, використанні нецензурної лайки та створенні психологічно несприятливих умов проживання, чим завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілим. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру та вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення та наданими поясненнями у судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 314903 від 21.01.2026 року встановлено, що 21.01.2026 року о 20 год. 47 хв., громадянка ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , що проявилось в образах, приниженнях, що завдало шкоди психологічному здоров`ю. Правопорушення скоєно повторно протягом року протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серія ВАД № 461571 від 07.07.2026 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
За положенням ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом вказаних правопорушень є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Обставини подій, що відбувалися 21.01.2026 року та котрі вбачаються зі змісту протоколу, а саме вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 3 с. 173-2 КУпАП, підтверджується в тому числі й наявною в матеріалах справи заявою потерпілої – ОСОБА_2 , згідно якої остання звернулася до Районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області та письмовими поясненнями останньої, в яких вона повідомляє, що ОСОБА_1 21.01.2026 року за адресою проживання розпочала сварку і кидалася на неї та її 15-річну доньку, ОСОБА_3 , з ножем для того щоб вони не могли користуватися каміном, у зв`язку з відсутністю опалення. Наряду поліції надала відеоматеріали. 
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 21.01.2026 року, бабуся розпочинає конфлікти, зокрема в цей день конфлікт розпочався через обігрівач, словесно та фізично проявлявся в образах та штовханнях. Також бабуся погрожувала ножем. Стосовно ОСОБА_3 бабуся проявляє словесні образи та психологічне насилля.
В письмових пояснень ОСОБА_1 від 21.01.2026 року зазначила, що в квартирі постійно брудно, ніколи не прибирає та не миє посуд. Взяли в будинок собаку, яку люблять проте ніколи не вигулюють, за собакою не прибирають, через що зіпсувалась підлога та постійно тримається запах. Постійно кричить використовує нецензурну лайку, забороняє дитині спілкуватися з бабусею. Дитина використовує нецензурну лексику.
Крім того, апеляційним судом в судовому засіданні, за участі сторін по справі, було досліджено відеозапис на який міститься посилання як потерпілої ОСОБА_2 в письмових поясненнях, так і зазначено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Так, з долученого за клопотанням потерпілої ОСОБА_2 до матеріалів справи для з`ясування обставин по справі відеозапису вбачається, що 21.01.2026 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_1 дійсно тримала в руці ніж.
Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 вона перебувала на кухні та чистила яблуко, у зв`язку з відсутністю опалення в квартирі виник конфлікт через обігрівач, вийшла з кухні, продовжуючи тримати ніж через неможливість розтиснути пальці рук із-за холоду. 
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та накладено на неї адміністративне стягнення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 340,00 гривень в дохід держави.
З Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Судової влади України вбачається, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2025 року сторонами по справі не оскаржувалася.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент вчинення подій, які стали підставою для складання протоколів, ОСОБА_1 протягом року вже піддавалася адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства щодо тієї ж потерпілої, що утворює кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Також з матеріалів справи вбачається, що Приморський районний суд міста Одеси рішенням від 16 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припис задовольнив. Видав обмежувальний припис, яким вжив заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , шляхом покладання на неї наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто або через третіх осіб. Встановив строк обмежувального припису - 6 (шість) місяців. Зустрічну заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнив. Видав обмежувальний припис, яким вжив заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 шляхом покладання на неї наступних обов`язків: заборонив ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто або через третіх осіб. Встановив строк обмежувального припису - 6 (шість) місяців.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та надавши їм оцінку відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 314903 від 21.01.2026 року, з яким погоджується апеляційний суд.
Наведені письмові пояснення потерпілих, протокол про адміністративне правопорушення, відомості про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також інші досліджені судом докази є послідовними, взаємоузгодженими та в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені судом першої інстанції. Зазначені докази є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП, а суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано виклав відповідні висновки у постанові.
За таких обставин посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність вини ОСОБА_1 та необґрунтованість висновків суду першої інстанції є безпідставними та спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.
Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП, оскільки зібрані у справі докази підтверджують, що її дії, які полягали у висловлюванні образ, погроз були об`єктивно здатні завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , а відтак охоплюються поняттям психологічного домашнього насильства.
Щодо доводів апеляційної скарги, що Приморським районним судом м. Одеси слухається справа № 522/3129/26 відносно ОСОБА_2 щодо вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 Колексу України відносно ОСОБА_1 .
Апеляційний суд зазначає, що в судовому засіданні 24.06.2026 року ОСОБА_2 надала пояснення, що вказана справа розглянута Приморським районним судом м. Одеси 23.06.2026 року за результатами розгляду справи № 522/3129/26 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
Також апеляційний суд не дає оцінку фотографіям з синцями на тілі ОСОБА_1 , оскільки судом розглядаються обставини, які стосуються події за фактом якої складено 21.01.2026 року протоколи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять обставин, які б ставили під сумнів обґрунтованість судового рішення чи свідчили про істотні порушення норм матеріального або процесуального права.
Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 314904 від 21.01.2026 року апеляційний суд зазначає наступне.
Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 314904 від 21.01.2026 року встановлено, що 21.01.2026 року о 20 год. 47 хв., громадянка ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинила домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, відносно своєї онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проявилося в образах словесних, приниженнях та цькуванні, що завдало шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія ГП № 314904 від 21.01.2026 року складеного відносно ОСОБА_1 , у графі «кваліфікація адміністративного правопорушення», міститься виправлення щодо частини адміністративного правопорушення, а саме: виправлено з ч.2 ст.173-2 на ч.3 ст.173-2, що має суттєве значення для кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, згідно з пунктами 4, 5 розділу II «Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року - зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП. Усі реквізити Протоколу заповнюються чорнилом чорного або синього кольору розбірливим почерком державною мовою. Не допускаються закреслювання або виправлення відомостей, що заносяться до Протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як Протокол підписаний особою, відносно якої він складений.
Відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: зокрема, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст. 254, 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.
З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Як встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 314904 від 21.01.2026 року відносно ОСОБА_1 складено в порушення вимог п. 5 розділу II «Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Наказ Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року, а тому дані, які в ньому містяться, не можуть бути доказами у розумінні статті 251 КУпАП.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що не дотримано відповідного доказового забезпечення, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протокол серія ГП 314904 від 21 січня 2026 року за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП) та закрити у цій частині провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протокол серія ГП 314904 від 21 січня 2026 року за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП). 
З огляду на викладене, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини застосування судом вимог статті 36 КУпАП щодо накладення на ОСОБА_1 остаточного адміністративного стягнення.
В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року залишити без змін.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від імені якої діє захисник Ломей Дмитро Володимирович, задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протокол серія ГП 314904 від 21 січня 2026 року за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП) скасувати та закрити у цій частині провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протокол серія ГП 314904 від 21 січня 2026 року за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП).
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини застосування судом вимог статті 36 КУпАП щодо накладення на ОСОБА_1 остаточного адміністративного стягнення.
В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова