ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/24573/25
категорія 108080100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АММ ПРОЄКТ" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Житомирській області №0025220709 від 03.10.2025.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно нараховану пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, оскільки ТОВ не міг передбачити неналежне виконання постачальником його обов"язків по контракту та не міг передбачити ухилення боржника від повернення отриманих коштів за непоставлений по зовнішньо-економічній угоді товар. 
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що перевіркою з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні імпортного контракту від 15.04.2024 №348/2024, укладеного з нерезидентом "TCI-GROUP Sp. z.o.o." (Польща), встановлено порушення вимог частини 3 статті 13 Закону №2473 (з урахуванням норм пункту 142 та пункту 143 Постанови №18) а саме: товар на суму 18 300,00 євро не надійшов, чим порушено граничні терміни розрахунків, встановлені НБУ. Перевіркою встановлено, що суб`єкт господарювання не отримував у Центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, Висновок щодо продовження граничних строків розрахунків, за окремими операціями з експорту та/або імпорту товарів, встановлених НБУ. Під час перевірки суб`єкт господарювання не надав Довідки (сертифікати) щодо підтвердження форс-мажорних обставин, які видані уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни, відповідно до умов контракту від 15.04.2024 №348/2024.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Відповідно ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 статті 78, ст.82, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI (зі змінами і доповненнями) на підставі направлення №4347 від 03.09.2025 та наказу ГУ ДПС від 02.09.2025 №2343-п, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АММ ПРОЄКТ" (попередня назва - ТОВ "ЕНКОН") з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 15.04.2024 №348/2024 за період з 15.04.2024 по 07.09.2025, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної позапланової перевірки, відповідно до затвердженого плану документальної позапланової перевірки за результатами якої було складено акт від 16.09.2025 №19570/06-30-07-09/35485970.
Проведеною перевіркою встановлено порушення вимог частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 2473-VHI "Про валюту і валютні операції", з урахуванням норм пунктів 142, 143 Постанови №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", а саме: при виконанні імпортного контракту від 15.04.2024 №348/2024, укладеного з нерезидентом "TCI-GROUP Sp. z.o.o." (Польща), Товар на суму 18 300,00 євро не надійшов, чим порушено граничні терміни розрахунків, встановлені НБУ.
На підставі акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення №0025220709 від 03.10.2025, яким за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД нарахована пеня у розмірі 750302,46 грн.
Позивач вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для нарахування пені, тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Закон України "Про валюту та валютні операції" від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон №2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частинами першою-третьою статті 3 Закону №2473-VIII установлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11).
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41цьогоКодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Статтею 13 Закону №2473 врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Так, згідно з частиною першою статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
За приписами частини третьої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону №2473-VIII постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 року №5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).
Згідно із пунктом 21 розділу ІІ Положення №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", відповідно до пункту 14 якої (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Правління Національного банку України) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Підпунктом 4 пункту 3 розділу І Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженого постановою НБУ від 02 січня 2018 року №7, визначено, що день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого НБУ граничного строку розрахунків за операціями з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків.
Саме з цього моменту зобов`язання контрагента, яке не було виконано у визначений строк, трансформується у заборгованість, що є підставою для обчислення пені відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII.
Отже, дотримання граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національний банком України, є обов`язковим для суб`єктів господарювання. Порушення таких строків має своїм наслідком нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Виключенням з цього правила є випадки, закріплені у згаданих вище нормах ч. 6-7 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", а також у частині 4 вказаної статті.
Спірним рішенням за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД позивачу нарахована пеня у розмірі 750302,46 грн.
Підставою для його прийняття стали висновки акту перевірки дотримання вимог валютного законодавства ТОВ "АММ ПРОЄКТ" при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 15.04.2024 №348/2024 за період з 15.04.2024 по 07.09.2025, у якому встановлено наступне:
ГУ ДПС отримано повідомлення від Національного банку України (далі - НБУ) про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.11.2024, яке надане банком до НБУ згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, яка затверджена постановою Правління НБУ від 01.09.2021 №7 на виконання статей 12 і 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" (повідомлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 305299) про перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 15.04.2024 №348/2024, дата здійснення операції 23.04.2024).
Як встановлено судом, в ході ведення господарської діяльності ,15 квітня 2024 року між ТОВ "АММ ПРОЄКТ" (стара назва ТОВ "ЕНКОН") та TCI-GROUP Sp. Z o.o. (Польща) уклали контракт №348/2024. Предметом контракту є визначений Товар з найменуванням зазначеним в Специфікаціях. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення Покупця. Кожне замовлення укладається у формі Специфікації, яка є невід"ємною частиною цього контракту. У кожній Специфікації погоджується конкретний перелік товару та інші умови.
Цього ж дня, 15.04.2024 року між позивачем та TCI-GROUP укладено Специфікацію №1, відповідно до якої сторони визначили товар який має бути поставлений та всі істотні умови поставки товару.
Так, сторонами погоджено продаж відновленого гранулятора CPM7700. 
Загальна вартість товару становить 102000,00 Євро.
Пунктом 3 Специфікації визначено умови оплати, а саме:
-18300,00 Євро - протягом 5 (п`яти) днів після підписання Специфікації
-72700,00 Євро - протягом 3 (трьох) днів після надходження товару на митну території України
-11000,00 Євро - протягом 3 (трьох) днів після підписання акту про завершення пусконалагодження поставленого товару.
Відповідно до п. 4. Специфікації, термін поставки становить 10 (десять) тижнів з дати здійснення першої оплати.
Позивачем 23.04.2025 на підставі Проформи-Інвойсу, контракту та умов визначених специфікацією, здійснено оплату в розмірі 18300,00 Євро на користь .
На день здійснення авансового платежу граничні строки розрахунків встановлювалися постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" та становили 180 днів.
Отже, за імпортними операціями податковий орган стягує з резидентів (покупців) пеню, якщо поставка товару від нерезиденту не відбулася в обумовлені договором строки, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків - 180 днів з дня здійснення авансового платежу.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473 НБУ має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Як вже зазначалося вище, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Строки поставки товару, визначені сторонами у договорі та додаткових угодах до нього, підлягають урахуванню при визначенні моменту належного виконання зобов`язань контрагентом.
Водночас, відповідно до вимог чинного законодавства такі строки не можуть виходити за межі граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, встановлених Національним банком України.
Отже, слід вказати про те, що умови договору щодо строків поставки мають юридичну силу лише в тій частині, яка узгоджується із зазначеними імперативними приписами.
Домовленості сторін не можуть змінювати чи продовжувати строки, встановлені Національним банком України, оскільки останні є обов`язковими до застосування незалежно від волевиявлення учасників правовідносин.
Таким чином, у будь-якому випадку граничний строк розрахунків у спірних правовідносинах не міг перевищувати 180 днів з дня здійснення авансового платежу.
У вказаному випадку, враховуючи, що авансовий платіж внесено 23.04.2024, граничний строк розрахунків 19.10.2024. 
Разом з тим, станом на 07.09.2025, поставки товару не відбулося, за контрагентом позивача обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 18 300,00 євро, що відповідає даним бухгалтерського обліку товариства по рахунку 3712 "Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті".
Позивач не заперечує та не спростовує висновки акта перевірки про те, що у наведених в акті перевірки випадках після сплати авансового платежу товар до нього у встановлений НБУ граничний термін розрахунків не надійшов (є дебіторська заборгованість).
В той же час, посилається на те, що у даному випадку вина ТОВ відсутня, оскільки постачальник відмовився постачати йому товар.
Суд такі доводи оцінює критично, з огляду на таке. 
Пунктом 112.7 статті 122 ПКУ визначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність , проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення провадження визначається процесуальним законодавством.
Пунктом 109.2 статті 109 ПКУ встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У частині четвертій статті 13 Закону №2473-VIII унормовано, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Разом з тим, позивач не отримував у Центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, Висновок щодо продовження граничних строків розрахунків, за окремими операціями з експорту та/або імпорту товарів, встановлених НБУ. Доказів протилежного не надано.
Частина шоста статті 13 Закону №2473-VIII передбачає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.
Під час перевірки суб`єкт господарювання не надав довідки (сертифікати) щодо підтвердження форс-мажорних обставин, які видані уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни, відповідно до умов контракту від 15.04.2024 №348/2024.
При цьому, позивачем ні під час перевірки, ні під час судового оскарження не надавало документів, що підтверджують неможливість вжиття товариством необхідних заходів, передбачених статтею 13 Закону №2473, з метою уникнення порушень встановлених строків розрахунків за укладеним зовнішньоекономічним контрактом та нарахування пені за порушення валютного законодавства.
Окрім того, слід вказати про те, що ТОВ діючи на власний ризик в межах умов контракту, не було позбавлене можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю, врахувавши ризики їх недодержання іншою стороною.
Відтак, позивач мав право звернутись у встановленому порядку до уповноваженої установи щодо неналежного виконання контрагентом зобов`язання за імпортним контрактом, проте цього не вчинив.
Крім того, частиною сьомою статті 13 Закону №2473-VIII обумовлено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
Відповідно до абз. 3 ч.7 ст.13 Закону у разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Станом на день проведення перевірки та винесення оскаржуваного рішення позивач не надав доказів звернення до судових органів, міжнародного комерційного арбітражу з позовними заявами про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника- нерезидента.
Суд не бере до уваги долучене до матеріалів справи рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 26.02.2026 у справі №249/2025 яким стягнуто з "TCI-GROUP Sp. z.o.o." (Польща) на користь ТОВ "АММ Проєкт" 18 300,00 євро попередньо оплати, 3800 євро штрафу та 1898,80 євро витрат по сплаті арбітражного збору, оскільки станом на час проведення перевірки та винесення оскаржуваного рішення, таке було відсутнє.
Крім того, з вказаним позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті позивач звернувся 20.10.2025, тобто після винесення оскаржуваного рішення.
Більш того, згідно приписів абз.3 ч.7 ст.13 Закону наявність вказаного рішення не звільняє позивача від обов"язку сплатити пеню за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД за період з 20.10.20254 по 07.09.2025, тобто до звернення позивача з позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті.
Також суд не бере до уваги посилання представника позивача на укладену 25.10.2025 з "TCI-GROUP Sp. z.o.o." (Польща) додаткову угоду про повернення Постачальником оплату в розмірі 18300,00 Євро протягом 4 (чотирьох) днів після підписання даної додаткової угоди та сплату штрафу, оскільки вона також підписана після винесення оскаржуваного рішення та не спростовує порушення строків розрахунків.
Дослідивши докази по справі, встановлено, що позивачем не вжито заходів, передбаченого нормами статті 13 Закону № 2473, щодо зупинення строків розрахунків за укладеними зовнішньоекономічними договорами та порушено їх.
Суд зазначає, що факт порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД і пеня за них є окремою відповідальністю резидента перед державою, і не залежить від господарських спорів чи рішень щодо стягнення з вашого контрагента. 
З урахуванням вищенаведеного правового регулювання, встановлених обставин у справі, слід дійти до висновку про правомірність та обґрунтованість застосування до позивача пені за порушення строків розрахунків по експортному контракту.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.
Понесені судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 77,139,242-246, 295 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АММ ПРОЄКТ" РНОКПП/ЄДРПОУ: 35485970) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/ЄДРПОУ: 44096781), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

05.06.26