ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/18152/25 пров. № А/857/9635/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 380/18152/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправних та зобов`язання до вчинення дій, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Сидор Н.Т.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просив суд: 
- визнати бездіяльність командування військової часини НОМЕР_1 щодо порушення процедури переміщення молодшого сержанта ОСОБА_1 на подальше проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 на підставі письмової згоди командування військової частини НОМЕР_2 №5/28/1693 від 19.06.2025;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 направити подання щодо переміщення молодшого сержанта ОСОБА_1 на підставі письмової згоди командування військової частини НОМЕР_2 №5/28/1693 від 19.06.2025 до Генерального штабу Збройних Сил України.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 380/18152/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що вважає протиправною бездіяльність військової частини за наступними обставинами:
- поданий ним рапорт від 26.06.2025 року підлягав обов`язковому розгляду;
- чинним законодавством та статутами Збройних Сил України не передбачено можливості ігнорування рапорту військовослужбовця; 
- наявність письмової згоди військової частини НОМЕР_2 та висновку ВЛК свідчить про реальність та правомірність переведення;
- відповідь військовою частиною НОМЕР_1 надано через понад 5 місяців після подання рапорту.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим. 
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду рапорту позивача, а вжиті відповідачем дії відповідають вимогам чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Позаяк після отримання рапорту позивача відповідачем вжито дії, передбачені Положенням №1153/2008 та Інструкцією №170, а саме підготовлено та подано ІНФОРМАЦІЯ_1 план переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад.
Крім того судом ураховано, що 25.11.2025 юридичною службою військової частини НОМЕР_1 було отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. №765/4/15736 від 15.07.2025 про те, що командувачем Сухопутних військ не прийнято позитивного рішення щодо переміщення військовослужбовців за межі Сухопутних військ Збройних Сил України згідно додатку, зокрема не погоджено і переведення молодшого сержанта ОСОБА_2 .

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач 26.06.2025 (зареєстровано у в/ч НОМЕР_3 ) звернувся до командира роти вогневої підтримки капітана ОСОБА_3 із рапортом, у якому просив клопотання перед вищим командиром про переведення та призначення позивача, водія 3 відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки молодшого сержанта ОСОБА_1 , на вакантну посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , шпк «молодший сержант», ВОС – 100182Т, тариф – 9, штат №13/422-01.
До рапорту долучив згоду військової частини НОМЕР_2 №5/28/1633 від 19/.06.2025 на переміщення та копію довідки ВЛК №2025-0513-1400-0217-3 від 13.05.2025.
Згідно з довідкою №5092 ВЛК №2025-0513-1400-0217-3 від 13.05.2025 ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Військова частина НОМЕР_2 подала командиру військової частини НОМЕР_1 письмову згоду від 19.06.2025 №5/28/1693 такого змісту:
«До командування військової частини НОМЕР_2 звернувся військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з клопотання щодо переведення його до військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту для подальшого проходження військової служби.
Командуванням військової частини НОМЕР_2 прийнято позитивне рішення щодо розміщення молодшого сержанта ОСОБА_1 на вакантній посаді командира відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , шпк «молодший сержант», ВОС – 10182Т, тариф – 9, штат 13/422-01.
У разі Вашої згоди прошу направити встановленим порядком молодшого сержатна ОСОБА_1 у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту м. Київ для подальшого направлення до військової частини НОМЕР_2 ».
Позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру переміщення, а саме не розглянуто поданий рапорт, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008)
Пункт 12 зазначеного Положення передбачає, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Згідно з п. 83 Положення №1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду. 
Абзац 4 пункту 110 Положення визначає, що переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. 
У період дії воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України. 
Згідно пункту 1.5 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються:
1) подання, рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, резерв кандидатів для просування по службі;
2) план переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад. 
Пункт 109 Положення передбачає, що вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. 
Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця. 
З матеріалів справи убачається, що молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , подав рапорт вх. 10125 від 30.06.2025 про переведення його до військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту для подальшого проходження військової служби. 
На виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, за результатом розгляду вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 направлено план переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення Командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 01.07.2025 вих. №8132 для направлення молодшого сержанта ОСОБА_4 у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту м. Київ для подальшого направлення до військової частини НОМЕР_2 . 
До плану переміщення додано: 
письмову згоду командира військової частини НОМЕР_2 про прийняте позитивне рішення щодо розміщення молодшого сержанта ОСОБА_5 на вакантній посаді командира відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 ; 
довідку військово-лікарської комісії №2025-0513-1400-0217 3 від 13.05.2025 відносно ОСОБА_1 , якою він визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. 
З наведеного убачається, що на наступний день після подання ОСОБА_1 рапорту про переміщення, командиром військової частини НОМЕР_1 направлено план переміщення і всі належні документи до Командувача Сухопутних військ Збройних сил України (як то передбачає Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України). 
25.11.2025 юридичною службою військової частини НОМЕР_1 було отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. №765/4/15736 від 15.07.2025 про те, що командувачем Сухопутних військ не прийнято позитивного рішення щодо переміщення військовослужбовців за межі Сухопутних військ Збройних Сил України згідно додатку, зокрема не погоджено і переведення молодшого сержанта ОСОБА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 здійснити переміщення ОСОБА_1 до Т0910 не є можливим, оскільки це переведення передбачає зміну роду військ несення служби позивачем. 
За наведених фактичних обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що командування військової частини НОМЕР_1 діяло в межах наявних у нього повноважень та виконало всі, передбачені законом дії, спрямовані на реалізацію рапорту позивача з приводу його переміщення до військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту для подальшого проходження військової служби.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не містять посилань на істотні порушення норм матеріального чи процесуального права та зводяться виключно до суб`єктивної незгоди позивача з ухваленим судовим рішенням. 
Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з дотриманням вимог чинного законодавства. Будь-яких нових доказів або правових аргументів, які б могли вплинути на законність чи обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Підстави, передбачені процесуальним законом для його скасування або зміни, відсутні. 
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає встановленим у справі фактичним обставинам та нормам матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга — залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Окрім того колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 380/18152/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос