ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/59106/24 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 8 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, спеціального дозволу, 
В С Т А Н О В И В:
6 грудня 2024 року заступник керівника Волинської обласної прокуратури Бабенков Олександр Юрійович в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України та просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 20.03.2013 № 2864;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології і надр України від 26.09.2014 № 305 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Зендер-Україна» згідно з п. 1 Додатку 1 «Перелік спеціальних дозволів, які надаються згідно з підпунктом першим пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами;
- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 19.11.2014 № 5999, наданий ТОВ «Зендер-Україна».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 8 травня 2025 року позовну заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, спеціального дозволу повернуто позивачеві.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду не навів обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 320/59106/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; про дату та час розгляду апеляційної скарги повідомити Київську та Волинську обласні прокуратури, а також відповідачів у справі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним.
Висновки суду першої інстанції є безпідставними і необґрунтованими, а ухвала підлягає скасуванню в апеляційному порядку у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, їх недоведеністю, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст. ст. 1, 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 121, 122 КАС України).
Документи, які стали підставою для видачі спірних наказів у загальному доступі відсутні. Факти видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, як і їх оприлюднення, не надають прокурору право звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними), оскільки таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.
Підстави для звернення з цим позовом до суду виникли після отримання Волинською обласною прокуратурою 11.09.2024 листа від Дежгеонадр з матеріалами ліцензійної справи, які стосуються державної реєстрації за заявою ТзОВ «ЗендерУкраїна» робіт і досліджень за формою № 3гр, апробування балансових запасів корисних копалин, отримання цим товариством спеціального дозволу на користування надрами від 19.11.2014 № 5999. За результатами опрацювання отриманих матеріалів встановлено, що надання ТзОВ «Зендер-Україна» спеціального дозволу на користування надрами від 19.11.2014 № 5999 відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим прокурором прийнято рішення про звернення до суду з цим позовом. До отримання листа та копій документів Держгеонадр Волинська обласна прокуратура не володіла інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з реєстрацією за заявою ТзОВ «Зендер-Україна» робіт і досліджень за формою № 3-гр, апробації балансових запасів корисних копалин та наданням спірного спеціального дозволу. Саме з 11.09.2024 у прокурора виникли документально підтверджені, а не засновані на припущеннях, підстави для звернення до суду з вказаним позовом.
Факт порушення інтересів держави встановлено обласною прокуратурою 11.09.2024, а тому процесуальний строк для звернення до суду пропущений із поважних причин та підлягає поновленню судом.
Для органів прокуратури підстави для звернення до адміністративного суду виникають не лише з часу встановлення факту правопорушення (як для суб`єктів владних повноважень - органів державного нагляду (контролю)), а й після встановлення порушення або загрози порушення інтересів держави та наявності підстав для представництва її інтересів у суді.
У цьому спорі має місце триваюче правопорушення, тобто проступок, пов`язаний із тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
На дату звернення Волинською обласною прокуратурою до суду з цим позовом порушення законодавства тривають, спеціальний дозвіл на користування надрами є чинним, тобто підстави для звернення за захистом порушених інтересів держави не припинили існувати. Зважаючи на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання правомірності передачі в користування надр, яка проведена з порушенням вимог законодавства.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року та від 1 квітня 2026 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. 
Представник Державної служби геології та надр України подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 в адміністративній справі № 320/59106/24 в повному обсязі.
Представник Державної комісії України по запасах корисних копалин подав відзив на апеляційну скаргу та просить залишити апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 без змін.
Керуючись приписами частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання апелянта про розгляд справи у відкритому судовому засіданні. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частин другої та третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.
Отже, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Відповідно до фактичних обставин справи, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 20 березня 2013 року №2864 та наказ Державної служби геології і надр України від 26 вересня 2014 року №305.
Також позивач просить протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 19 листопада 2014 року №5999, наданий ТОВ «Зендер-Україна».
Таким чином, оскаржувані рішення датовані 2013-2014 рр.
Даний адміністративний позов подано до суду 6 грудня 2024 року.
За приписами частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
З`ясовані фактичні обставини справи свідчать про пропуск позивачем означеного тримісячного строку звернення до адміністративного суду.
У якості поважних причин пропуску такого строку позивач покликається на те, що підстави для звернення з цим позовом до суду виникли після отримання Волинською обласною прокуратурою 11 вересня 2024 року листа від Дежгеонадр з матеріалами ліцензійної справи, які стосуються державної реєстрації за заявою ТзОВ «ЗендерУкраїна» робіт і досліджень за формою № 3гр, апробування балансових запасів корисних копалин, отримання цим товариством спеціального дозволу на користування надрами від 19 листопада 2014 року № 5999.
Колегія суддів зауважує, що за усталеною позицією Верховного Суду поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Водночас, у справі, що розглядається, отримання листа від Дежгеонадр з матеріалами ліцензійної справи, які стосуються державної реєстрації за заявою ТзОВ «ЗендерУкраїна» відбулось у відповідь на запит Волинської обласної прокуратури, тобто не пов`язане з об`єктивно непереборними обставинами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19 зазначила, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Суд не має підстав вважати, що стверджувані позивачем перешкоди в реалізації його прав є дійсними, реальними та доведеними.
Керуючись наведеними правовими нормами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 195, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури Бабенкова Олександра Юрійовича в інтересах держави залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 8 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан