Справа № 2/714/356/26
ЄУН: 714/610/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2026 р.      м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Костишин Н.Я.
секретар судового засідання Ротар М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з нього заборгованість за договором про надання коштів у позику № 2348273 від 22.06.2025 р. у розмірі 96 560 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 22.06.2025 р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 2348273, за умовами якого останньому було надано у кредит 32 000 грн. у безготівковій формі перерахуванням коштів на платіжну картку клієнта, зазначену у особистому кабінеті. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 96 560 грн., яка складається з суми заборгованості по тілу кредиту 32 000 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 64 560 грн.
В судове засідання представник позивача ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представником ОСОБА_2 подано відзив на позов, згідно якого просить позовні вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а саме на суму 64 208 грн., з яких: 32 000 грн. тіло кредиту, 32 208 грн. проценти. Зазначає, що позивачем було неправильно здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором, зокрема, в частині нарахування процентів. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» доповнено п.17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до цього пункту встановлено обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки за договором споживчого кредиту. Так, відповідно до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», починаючи з 20.08.2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Правильним є такий розрахунок процентів: 
за період з 22.06.2025 р. по 21.07.2025 р. із застосуванням процентної ставки 0,03 %, сума становить 288 грн.; за період з 22.07.2025 р. по 01.12.2025 р. із застосуванням процентної ставки 0,75 %, сума становить 31 920 грн., загалом 32 208 грн.
Загальна сума заборгованості 32 208 грн. + 32 000 грн. тіло кредиту = 64 208 грн. 
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до положень статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 22.06.2025 р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» й ОСОБА_1 укладено договір № 2348273 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п.1.3. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 32 000 грн.
Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 32 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК».
Встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором сформованого кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» заборгованість ОСОБА_1 перед ним становить 96 560 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту 32 000 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 64 560 грн.
За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого кредитором, вбачається, що у період з дати укладання договору, а саме: з 22.06.2025 р. по 01.12.2025 р., у відповідача перед кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 64 560 грн., що нараховані відповідно до умов договору.
Разом з тим, суд не погоджується із нарахуванням відсотків ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в розмірі 15 % в день, що застосовується за перший день користування кредитом (п.1.5.1 Договору), та 3% в день, що застосовується з другого дня користування кредитом до 21.07.2025 р. (п.1.5.2 Договору), оскільки такі умови договору є нікчемним, так як з 20.08.2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»). Тому відсотки за користування кредитом в перший день та наступні 29 днів (перших 30 днів) становлять 9 600 грн. (32 000 грн. х 30 днів х 1%). 
Встановлено, що протягом періоду з 22.07.2025 р. по 01.12.2025 р. кредитором нараховано відсотки за ставкою 0,75 % в день (п.1.5.3 Договору), що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Позивачем ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у період з 22.07.2025 р. по 01.12.2025 р. (133 календарних днів) здійснено нарахування процентів за пільговою процентною ставкою (0,75%), у сумі 31 920 грн. (32 000 грн. х 133 днів х 0,75 %). 
Загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом 9 600 грн. + 31 920 грн. = 41 520 грн. 
Отже, судом встановлено, що між кредитором та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кошти, а тому доходить до висновку про доведення позивачем отримання відповідачем кредитних коштів, які в добровільному порядку відповідачем не повернуті. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 73 520, з яких: 32 000 грн. у рахунок стягнення заборгованості за тілом кредиту та 41 520 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом.
При цьому, на думку суду, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо нарахування процентів за період з 22.06.2025 р. по 21.07.2025 р. із застосуванням зниженої процентної ставки 0,03 %, в сумі 288 грн., оскільки така ставка застосовується за умови якщо Споживач до 21.07.2025 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5.2.1 Договору), чого відповідачем здійснено не було.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» задоволенню частково на 76,14 %, судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2 027,15 грн. (76,14% х 2 662,40 грн.) підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798; адреса місцезнаходження: 03062, м.Київ, проспект Берестейський, буд.90-А) заборгованість за кредитним договором № 2348273 від 22.06.2025 р. у сумі 73 520 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 027,15 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий суддя