Справа № 159/825/26
Провадження № 2/159/1247/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», від імені якого діє представник Гурський Герман Юрійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі – позивач), від імені якого діє представник Гурський Герман Юрійович (далі – представник позивача), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3090720761-395367 від 12.07.2021 в розмірі 10434,90 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2021 між ТОВ «Кошельок» та відповідачем укладено договір № 3090720761-395367 про надання коштів у позику в розмірі 3500,00 грн, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитор свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит. Позичальник свої обов`язки не виконувала у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 10434,90 грн з яких: 3500,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6934,90 грн заборгованості за процентами.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку. 
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою від 18.02.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів в АТ КБ «Приват Банк», розгляд та формування справи вирішив здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі.
24.03.2026 до суду надійшли з АТ КБ «ПриватБанк» витребувані судом докази.
До суду повернулося рекомендоване поштове відправлення R067108872842, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.
У паспорті споживчого кредиту зазначено умови кредитування, які передбачають наступні умови: сума кредиту — 3500,00 грн.; початковий строк кредитування — 14 днів; процентна ставка в день — 2%, річна відсоткова ставка — 730%; тип процентної ставки — фіксована. Паспорт підписано одноразовим ідентифікатором «2719».

12.07.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір № 3090720761-395367 про надання коштів у позику. Розмір суми кредиту складає 3500,00 грн. (п. 1.1). Строк на який надається кредит – 14 днів (Лояльний період) (п. 2.1). У випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлении? п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (п. 3.5). У разі продовження користування кредитними коштами після завершення Лояльного періоду застосовується процентна ставка 1,85% на день з початку укладення кредитного договору (3.5). Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п. 3.6, п. 3.7 договору).
Тобто, згідно п. 3.6. та п. 3.7 кредитного договору, строк користування кредитними коштами продовжується на 90 днів, після закінчення лояльного періоду (з 26.07.2021 до 23.10.2021) за ставкою 2,0% на добу.
З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 730% річних, що становить 2% в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (3.8 договору).
Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
В реквізитах кредитного договору зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, її адреса проживання, дані паспорта та РНОКПП.

Відповідно до візуальної форми послідовності дій клієнта, наданої ТОВ «Кошельок», відповідач використовуючи номер телефону ідентифікувалась в ІТС та зайшла в особистий кабінет. Після чого надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту. Потім Товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору. Клієнту на номер телефону відправлено смс-повідомлення про успішний розгляд її заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті. Клієнт додала платіжну картку для отримання коштів. Відправлення в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразового ідентифікатора «2719». Акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором -2719 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору).

У паспорті споживчого кредиту до договору № 3090720761-395367 від 12.07.2021 визначено умови аналогічні за змістом тим, які містяться у кредитному договорі.
Згідно з повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК», 12.07.2021 о 11:41:26, через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» було проведено успішне зарахування на карту НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 3500,00 грн. за договором позики № 3090720761-395367.
Відповіддю з АТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2026 підтверджується, що на ім`я відповідача було емітовано банківську карту НОМЕР_2 на яку 12.07.2021 зараховано 3500,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку за період з 12.07.2021 по 13.07.2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальнику за період з 12.07.2021 по 25.07.2021 нараховано проценти з розрахунку 0,01% на день, а в подальшому за процентною ставкою 2,2% на день. Інформації про здійснення відповідачем погашень за кредитним договором розрахунок не містить.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кошельок» від 01.11.2016,
.
Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір № 3090720761-395367 від 12.07.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «1615», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір. 

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Відповіддю з АТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2026 підтверджується, що на ім`я відповідача було емітовано банківську карту НОМЕР_2 на яку 12.07.2021 зараховано 3500,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку за період з 12.07.2021 по 13.07.2021.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
З наданих суду документів видно, що відповідач погашень за кредитним договором не здійснював.
Отже, відповідно до вимог п. 3,6 та 3,7 кредитного договору, строк надання коштів у кредит завершився 23.10.2021.
Відповідач не надав контррозрахунку заборгованості за кредитним договором.
Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 3500,00 грн є підставною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Доказів того, що упродовж Лояльного періоду (14 днів з дня укладення кредитного договору) відповідач сплатив позивачу проценти за користування кредитними коштами, матеріали справи не містять.
Отже, відповідно до умов кредитного договору у відповідача виник обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,85% на день протягом перших 14 днів (п.3.5) та по 2% на день протягом 90 днів користування кредитними коштами – до 23.10.2021 (п. 3.5).
Отже, за період з 12.07.2021 по 25.08.2021 відповідачу було нараховано процентів у розмірі 906,00 грн. (3500,00 грн тіла кредиту * 1,85% на день * 14 днів).
У період з 26.08.2021 по 23.10.2021 (відбулась пролонгації на 90 днів) (п. 3.6, 3.7 договору) відповідачу було нараховано процентів у розмірі 6300,00 грн (3500,00 грн тіла кредиту *2% на день * 90 днів).
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором.
Відповідач не надав суду контррозрахунку заборгованості за процентами.
На підставі викладеного, керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі 6934,90 грн є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 10434,90 грн з яких 3500,00 грн суми виданого кредиту та 6934,90 грн нарахованих процентів за період з 12.07.2021 по 24.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі – 2662,40 грн. то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3090720761-395367 від 12.07.2021 в розмірі 10434,90 грн. з яких:
- 3500,00 грн. заборгованості за основною сумою кредиту;
- 6934,90 грн. заборгованості за нарахованими процентами за період з 12.07.2021 по 23.10.2024.
.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судовий збір у сумі 2662,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ 40842831)
Відповідач – ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складене 27.04.2026.

Головуючий Р.Я. Смалюх