ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/118/26
12 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області в особі Тернопільського відділу №1 у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки з обов`язковою відміткою про реєстрацію місця проживання на одинадцятій сторінці паспорта відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області в особі Тернопільського відділу №1 оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки з обов`язковою відміткою про реєстрацію місця проживання на одинадцятій сторінці паспорта відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулася в інтересах неповнолітньої дитини до Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області з метою оформлення дитині паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Просить врахувати, що разом із заявою були надані наступні документи: копію свідоцтва про народження (оригінал надано для огляду); копію паспорту матері (оригінал надано для огляду); заяву про видачу паспорта громадянина України; 2 фотокартки розміром 3,5х4,5 см. Зазначає, що у заяві обгрунтовано право на отримання паспорта-книжечки. Проте, Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області Тернопільський відділ №1 листом від 30.12.2025 року № 6132-1556/6132.01-25, не видавши дитині позивача, по досягненню 16-річного віку належний їй паспорт книжечку громадянина України, відмовив у наданні дитині такого паспорта. Зауважує, що вказана відповідь містить посилання на пункт 1 розділу III Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 рок №456, яким визначено перелік необхідних для оформлення паспорта у формі книжечки документів, в тому числі відповідного рішення суду, що не вирішує проблеми з отримання на законних підставах паспорта громадянина України у формі книжечки. Вважає безпідставним посилання органу ДМС України про те, що для отримання паспорта зразка 1994 року позивачем та дитиною необхідне надання рішення суду, оскільки Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503- XII передбачає оформлення та видачу паспорта без будь-яких судових спорів, а наказ МВС України №456 від 06.06.2019, який прийнятий на виконання постанови КМУ України №398 від 03.04.2019, передбачає процедуру оформлення та видачі паспорта зразка 1994 року при наявності рішення суду, якого в заявника на час звернення не може та не могло бути. Таке рішення може бути подано лише при наявності оскарження протиправних дій органів ДМС України. До повідомлення про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року також відділ ДМС додав рішення про відмову у оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. На думку позивача, посилання у відмові на паспорт громадянина України для виїзду за кордон дитини позивача, який на даний час недійсний, не може бути підставою для відмови в законному праві моєї дитини отримати паспорт громадянина України у формі книжечки.
Ухвалою суду від 14.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. На думку представника відповідача-1, покликання ОСОБА_2 у заяві (довільної форми) від 02.12.2025, підписаній нею та її законним представником - Андрієвич Т.О. лише на той факт, що у доньки позивача наявні релігійні переконання, що спричинило неприйняття паспорта у формі ID-картки, з урахуванням наявності оформленого засобами Єдиного державного демографічного реєстру паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (де було надано згоду на обробку персональних даних) є недостатнім, недостовірним та необґрунтованим. Крім того, позивач не надала суду доказів того, що оформлення паспорта у формі ID-картки її доньці ОСОБА_2 може спричинити шкоду приватному життю ОСОБА_2 саме як особі із певними релігійними переконаннями. Просить врахувати, що при зверненні у лютому 2019 року до Тернопільського РВ УДМС у Тернопільській області (орган 6126) у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон її доньці, позивачка ( ОСОБА_1 ) надала згоду на обробку персональних даних, та відповідно ОСОБА_2 було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді картки жодним чином не порушує права ОСОБА_2 та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя. Просить врахувати, що перехідними положеннями Закону не передбачено проставлення штампу (відмітки) реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання після 01.12.2021, в тому числі на вимогу, в паспорт громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року). Вважає, що Тернопільський відділ №1 УДМС у Тернопільській області відмовляючи заявнику ( ОСОБА_2 ) в оформлені та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року діяв добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки, на момент розгляду заяви були відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. 
Представник відповідача- 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Серед іншого, просить врахувати, що УДМС у Тернопільській області, як територіальним органом ДМС, жодних прав чи інтересів позивача порушено не було і не могло бути. 
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Вказує, що позивач та її донька звернулись до відповідача із заявою, в якій просили оформити та видати неповнолітній ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки на підставі Постанови Верховної Ради від 26.06.1992 № 2503-XII "Про затвердження Положення про паспорт громадянина України". В даній заяві зазначалося, що за своїми особистими переконаннями ОСОБА_2 немає наміру оформляти паспорт громадянина України у формі ID-картки і отримання цього виду паспорта є правом, а не обов`язком громадянина. Вважає, що обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору між сторонами та заявлені позовні вказують на те, що ця адміністративна справа за №120/6748/25 є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Представник відповдіача-1 подав до суду заперечення в порядку ст. 164 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову повністю. 
Судом встановлено, 02.12.2025 позивач звернулася до Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) у зв`язку із досягненням 16-ти річного віку звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та подала наступні документи: 1. заяву про видачу паспорта громадянина України (за формою згідно Додатку 1 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України №456 від 06.06.2019); 2. копію свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 13.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; 3. копію паспорта громадянина України матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 01.03.2006 Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області; 4. 2 фотокартки розміром 3,5x4,5 см; 5. копію витягу із реєстру територіальної громади від 15.07.2025 №2025/009561212; 6. заяву щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року від 02.12.2025, підписану Андрієвич О.С. та ОСОБА_1 .
Однак відповідач 30.12.2025 прийняв Рішення про відмову у оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. Зокрема, вказано, що відповідно до інформації Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий органом 6126 та присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР), який є незмінним. Крім цього, зазначено, що в порушення вимог Тимчасового порядку №456, 02.12.2025 при зверненні до територіального підрозділу ДМС, ОСОБА_2 , рішення суду про зобов`язання Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року), не подала. Тобто, заявником не в повному обсязі подано документи, необхідні для оформлення й видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Конституції України, Законом України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 за №2297-VI, Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 за №5492-VI, Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" від 14.07.2016 за №1474-VIII, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 за №302.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (ч.1 ст.4 Закону №5492-VI).
Частиною 1 статті 13 Закону №5492-VI передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.
Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (пп. "а" п.1 ч.1 ст.13 Закону № 5492-VI).
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.
Форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета (ч. 1, 2 ст. 14 Закону №5492-VI).
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України (частини 1, 2 статті 21 Закону №5492-VI).
Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (ч.4 ст.21 Закону №5492-VI).
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині 7 статті 21 Закону №5492-VI. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.
У статті 7 Закону №5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини 1 статті 7).
На виконання положень частини 2 статті 15 та абзацу 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв Постанову №302, якою затвердив зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).
За змістом пункту 2 вказаної Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено: з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII; з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктом 131 Порядку №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).
Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні дані особи.
Відповідно до пунктів 2, 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, паспорт видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктами 5, 6, 8, 13 Положення № 2503-ХІІ паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Для одержання паспорта (у формі паспортної книжечки) громадянин подає: заяву за формою, установленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Законом № 5492-VI та Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015, визначено порядок оформлення паспорта громадянина України.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI та пункту 9 Порядку № 784 ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, у разі, коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Абзацами 3-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 установлено, що: - прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється; - паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., с чинним протягом строку, на який його було видано.
Положення про паспорт, яке визначає оформлення паспорта у формі книжечки або ламінованої картки із вклеєною фотокарткою (інформаційного листка), застосовується лише до правовідносин, які стосуються використання паспортних документів, які були видані до вказаної дати і є чинними на строк їх видачі.
Аналіз норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України, до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Це узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 820/3327/16, від 29 листопада 2019 року у справі № 260/1414/18, від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 240/575/20 та від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21.
Так, 19.09.2018 прийнято постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), в якій наголошено на необхідності врахування державою при документуванні паспортом громадянина України релігійних переконань окремої групи людей, які відмовляються від формування щодо них цифрових ідентифікаторів особистості, в тому числі, від присвоєння унікального номеру запису у Єдиному державному демографічному реєстрі.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
З метою законодавчого забезпечення можливості оформлення паспорта у формі книжечки зразка 1994 року такою категорією громадян постановою КМУ № 398 від 03.04.2019 внесено зміни до пункту 3 постанови КМУ від 25 березня 2015 р. № 302, згідно яких Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Таким чином, паспорт у формі книжечки видається на підставі відповідного рішення суду, і саме у випадках, пов`язаних із наявністю у особи реальних побоювань настання шкоди приватному життю з мотивів релігійних переконань.
Однак, як встановлено судом, дана адміністративна справа не може бути визначена як типова з огляду на таке.
Так, відповідно до положень статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Слід зазначити, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 стосується питань захисту прав і свобод громадян, які не надають згоду на обробку персональних даних, оскільки побоюються настання тяжких негативних наслідків з мотивів релігійних переконань.
В мотивувальній частині постанови Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 вказано на необхідність врахування державою "побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю".
Однак, у даному випадку позивачем не обґрунтовано, яким чином оформлення паспорта у вигляді ID-картки впливатиме на його приватне життя, з огляду на те, що позивачем вже оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон надано згоду обробку персональних даних і внесення відомостей про останнього до ЄДДР із наступним формуванням унікального номера запису у Єдиному державному демографічному реєстрі.
Згідно із інформацією наявною в Єдиній інформаційно-аналітичної системі управління міграційними процесами ДМС ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий органом 6126 (Тернопільський РВ УДМС у Тернопільській обласі) та присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР), який є незмінним. 
Тобто, з метою отримання адміністративної послуги з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 (як законний представник) в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою-анкетою №13554438 від 07.02.2019 до Тернопільського РВ УДМС у Тернопільській області (орган 6126) та надала згоду на обробку персональних даних, відповідно ОСОБА_2 було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (20090305-04047). який є незмінним.
Відомості про такий номер внесені у паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 , про що позивач не міг не знати.
Термін «побоювання» охоплює душевний стан особи, який виявляється у її переживаннях, пов`язаних із очікуванням виникнення "небезпеки" чи "шкоди" у майбутньому у зв`язку із настанням певних подій або умов.
Таким чином, особа, яка самостійно звернулася із заявою щодо внесення її персональних даних до Реєстру та надала згоду на їх обробку з формуванням цифрового ідентифікатора уже не може побоюватися настання негативних наслідків в майбутньому, оскільки відповідна подія уже відбулася у минулому за її згодою.
Суд звертає увагу, що у даному випадку УНЗР у ОСОБА_2 вже сформований, а відомості про останнього внесені до ЄДДР, відтак у позивача відсутні підстави для побоювання щодо формування УНЗР та внесення відомостей до ЄДДР в майбутньому.
Отже, фактично у Реєстрі вже містяться персональні дані позивача та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, який є незмінним.
З підстав наведеного убачається, що позивач є особою, яка самостійно звернулася із заявою щодо внесення персональних даних до реєстру та надала згоду на їх обробку з формуванням цифрового ідентифікатора та вже не може побоюватися настання негативних наслідків в майбутньому, оскільки відповідна подія уже відбулася у минулому за її згодою.
З огляду на альтернативний вибір, зроблений позивачем під час оформлення ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, та з огляду на те, що в Реєстрі відносно позивача вже сформовано унікальний номер запису, суд доходить висновку, що небажання позивача отримати паспорт у формі ID-картки є необґрунтованим та суперечливим, отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивачки та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 19 березня 2025 року в справі №300/5845/23.
Крім цього, такі ж висновки викладені у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №300/6238/24.
З вказаного також слід дійти висновку про відсутність порушень статті 8 Конвенції, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі захистила реальні побоювання громадян, які відмовляються від внесення персональних даних в ЄДДР, у зв`язку з побоюванням настання тяжких негативних наслідків, а не у зв`язку із простим небажанням його надавати.
Отже, суд вважає, що безпідставним є посилання позивача на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, оскільки ці висновки стосуються інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.
Суд повторно наголошує, що позивачем не обґрунтовано, яким чином оформлення паспорта у вигляді ID-картки впливатиме на його приватне життя, тобто виникає питання чи справді є оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки для особи "надмірним тягарем", про що наголошено в мотивувальній частині Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), з огляду на те, що особою вже оформлено біометричний закордонний паспорт, виданий засобами Єдиного державного демографічного реєстру.
На думку суду, у даному випадку УНЗР у особи сформований, і підстави для побоювання такого формування у особи відсутні.
Таким чином, дана адміністративна справа не є типовою до зразкової справи №806/3265/17, розглянутої Великою Палатою Верховного Суду, в якій позивач категорично відмовлялася від обробки її даних засобами реєстру з будь-якою метою.
Суд вважає, що якщо особа вже надала згоду на оброку даних засобами ЄДДР з формуванням УНЗР при формуванні паспорта для виїзду за кордон, виготовлення якого є правом особи, а не її обов`язком, то відповідно її відмова від виготовлення паспорта громадянина України у формі ID-картки засобами ЄДДР є необґрунтованою.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2022 у справі №160/1/21, від 21.11.2023 у справі №380/5977/21 і від 25.04.2024 у справі №300/5054/23.
Крім цього, Верховний Суд в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 160/1/21 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Отож, з врахуванням критеріїв, що визначені частиною другою ст. 2 КАС України, на переконання суду, приймаючи спірне у даній справі рішення відмову у оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, слід також зазначити, що Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон), який набрав чинності 01.12.2021, врегульовано надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні.
Згідно із пунктом 3 статті 26 Закону, витяг із реєстру територіальної громади - це документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 9 статті 26 Закону витяги з реєстру територіальної громади, отримані в електронній або паперовій формі, мають однакову юридичну силу. 
Суд зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при зверненні до Тернопільського відділу УДМС у Тернопільській області 02.12.2025 було подано копію витягу із реєстру територіальної громади від 15.07.2025 № 2025/009561212.
Тобто, на думку суду, у ОСОБА_2 на даний час наявний документ у паперовій формі, що підтверджує відомості про її місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, суд зазначає, що перехідними положеннями Закону не передбачено проставлення штампу (відмітки) реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання після 01.12.2021, в тому числі на вимогу, в паспорт громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року). 
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
У відповідності до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 12 травня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_3 ), що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ),
відповідачі:
Тернопільський відділ №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Є. Коновальця, 6, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46020 код ЄДРПОУ:37839038),
Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Текстильна, 1Б, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46007 код ЄДРПОУ:37839038).
Головуюча суддя Дерех Н.В.