Справа № 496/7292/25
Провадження № 2/496/1753/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Біляївка 
Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді – Пендюри Л.О. 
за участю секретаря – Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, 
УСТАНОВИВ:
Адвокат Осадча Н.В., яка діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/62 частку будівлі колишнього комбінату побутового обслуговування ТОВ «Чайка», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, у т.ч. у виді частки в будівлі колишнього комбінату побутового обслуговування ТОВ «Чайка». За життя ОСОБА_2 заповіла вказане нерухоме майно позивачці. У зв`язку з відкриттям спадщини позивачка, як спадкоємиця за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але листом № 1716/02-14 від 26.06.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як єдиному спадкоємцю, та рекомендовано звернутись до суду з питання спадкування, через наявність спадкоємця – чоловіка спадкодавця ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині. Представник позивачки зазначає, що на день смерті мати позивачки ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який був непрацездатним, відтак на підставі ст. 1241 ЦК України мав право на обов`язкову частку в спадковому майні. 30.04.2021 року ОСОБА_3 подав до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про відмову від обов`язкової частки, але особисто до нотаріуса не з`явився. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 не прийняв спадщину та не оформив своїх спадкових прав після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відмовився від обов`язкової частки у спадщині, про що подав відповідну заяву. За таких обставин позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. 
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, а від її представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання без участі сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. 
Представник відповідача – Біляївської міської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що розгляд позовної заяви залишає на розсуд суду та просить справу розглянути у його відсутність.
Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
В судовому засіданні установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – мати позивачки, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9). 
Після її смерті відкрилася спадщина на 1/62 частку приватизованого за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Чайка» від 29.06.1995 року, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі рішення господарського суду Одеської області від 26.08.2008 року по справі № 33/70-08-3084 (а.с. 14-16). 
На підставі вказаного судового рішення ОСОБА_2 зареєструвала право власності на належну їй 1/62 частку будівлі комбінату побутового обслуговування «Чайка», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20381238 від 26.09.2008 року (а.с. 17). 
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. 23.04.2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-632, яким заповіла ОСОБА_1 1/62 частку приватизованого цілісного майнового комплексу, держаного підприємства «Чайка», належну їй на підставі рішення господарського суду Одеської області від 17.08.2009 року по справі № 33/95-09-3497, розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га по АДРЕСА_1 (а.с. 32), а тому відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачка є спадкоємицею за заповітом.
Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але листом № 1716/02-14 від 26.06.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як єдиному спадкоємцю, та рекомендовано звернутись до суду з питання спадкування, через наявність спадкоємця – чоловіка спадкодавця ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00053099964 від 19.08.2025 року (а.с. 13).
В матеріалах спадкової справи № 278/2021 року, заведеної до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява, яка надійшла до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області поштовим зв`язком від ОСОБА_3 30.04.2021 року про те, що він, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, відмовляється від обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась після смерті його дружини ОСОБА_2 , на одержання свідоцтва на спадщину за законом та згідно з ст. 1241 ЦК України, як обов`язковий спадкоємець, - не претендує. 
На вказану заяву державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області листом № 1134/02-14 від 30.04.2021 року повідомив ОСОБА_3 про необхідність особисто з`явитись в нотаріальну контору для посвідчення заяви належним чином.
Проте, ОСОБА_3 до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області не з`явився та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 11).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Частиною третьою статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.
Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (частина четверта статті 1236 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду щодо застосування норм права, викладеного у постанові від 20.10.2025 року по справі № 686/936/22 (провадження № 61-3647сво24), у спадковому праві існують конструкції «похідного спадкування», коли право спадкування пов`язується не безпосередньо із відкриттям спадщини після смерті спадкодавця, а «вплітається» в структуру спадкового правовідношення, ускладнену іншими юридичними фактами - смерть спадкоємця, відмова його від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця тощо. Конструкції похідного спадкування, зокрема спадкування за правом представлення (спадкове заміщення), спадкова трансмісія, адресна відмова від прийняття спадщини розміщені законодавцем в різних нормах Книги 6 ЦК України, але підпорядковуються єдиним правилам, що визначають їх закономірності. Причому навіть і тоді, коли про це прямо не зазначено у відповідних нормах Книги 6 ЦК України. Тому перехід права на обов`язкову частку у спадщині не відбувається з використанням конструкцій «похідного» спадкування. Як наслідок право на обов`язкову частку не може переходити до інших осіб, навіть якщо вони є спадкоємцями за законом чи за заповітом. Відповідно, право на обов`язкову частку не може переходити ні в порядку спадкової трансмісії (частина перша статті 1276 ЦК України), ні за правом представлення, ні в порядку адресної відмови від прийняття спадщини (стаття 1274 ЦК України) або в інший спосіб «передання» спадкових прав.
У разі смерті особи, яка б мала право на обов`язкову частку у спадщині, до відкриття спадщини за заповітом, таке право не спадкується та не переходить до спадкоємців такої особи. Правила спадкування за правом представлення (спадкування за законом) не стосуються права на обов`язкову частку.
Як встановлено судом, чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 , який зі слів позивачки мав право на обов`язкову частку у спадщині, так як на день дружини був непрацездатним, помер, не реалізувавши своє право на прийняття спадщини в порядку ст. 1241 ЦК України, оскільки за життя відмовився від обов`язкової частки у спадщині, подавши нотаріусу відповідну заяву. При цьому, навіть у разі його реалізації, таке право не спадкується і не переходить до спадкоємців особи, наділеної правом на обов`язкову частку у спадщині.
Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги наявність заповіту на ім`я позивачки, при цьому спадкоємець, який мав право на обов`язкову частку у спадщині помер, а тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/62 частку будівлі колишнього комбінату побутового обслуговування ТОВ «Чайка», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1218-2020, 1223, 1235, 1236, 1241, 1268, 1297 ЦК України, суд
УХВАЛИВ: 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 16.10.1997 року, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/62 частку будівлі колишнього комбінату побутового обслуговування ТОВ «Чайка», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення складено 13.05.2026 року.

Суддя Л.О. Пендюра