Справа № 466/900/26
Провадження № 2/466/1736/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючий суддя Едер П. Т.
секретар с/з Якубів І. О.
з участю: представника позивача Лебєдєвої Т. О.
представника відповідача Миколіва А. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину,-
в с т а н о в и в:

05 лютого 2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину, у якій позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 113934,35 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні тридцять п`ять копійок) та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

Стислий виклад позиції позивача.
Обґрунтування позивача.
29 грудня 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 278. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що перекладене з італійської на українську мову. 
У зв`язку із тим, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 03.03.2015 року у справі № 466/687/15-ц шлюб було розірвано.
Рішенням Шевченківського районного суду від 06.05.2015 року у справі № 466/1721/15-ц визначено місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із мамою, ОСОБА_1 .
Позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, 02.02.2015 року вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів.
29.07.2015 року Шевченківським районним судом міста Львова у справі № 466/688/15-ц було ухвалено рішення, яким вирішено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 2 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття.
27.08.2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постановлено про відкриття виконавчого провадження № 48553382 Шевченківським районним судом міста Львова про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 466/688/15-ц від 20.08.2015 року, виданого аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 02.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
За доводами позивача, у зв`язку із зростанням витрат на дитину, які нерозривно пов`язані з його проживанням, навчанням та нормальним розвитком, розмір аліментів в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова у справі № 466/688/15-ц від 29.07.2015 року, на думку позивача є явно мізерним, та таким, що не забезпечує навіть чверть тих потреб, які має дитина відповідного віку, що зумовлено зокрема повномасштабним вторгнення російської федерації на територію України, загальною економічною ситуацією в державі, ростом цін на продукти харчування та речі особистого вжитку, а також тим, що зі збільшенням віку сина змінюються його потреби, що в свою чергу зумовлює збільшення витрат на задоволення таких потреб.
16.10.2025 року позивачем, в інтересах якої діє адвокат Лебедєва Т. О., було подано позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів до Шевченківського районного суду міста Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі № 466/9618/25 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Станом на дату подання даної позовної заяви рішення по справі № 466/9618/25 не ухвалено.
Щодо понесених позивачем витрат на секцію карате позивач зазначає наступне. Дочило ОСОБА_6 є учнем 7-А класу Львівської середньої загальноосвітньої школи І-IІ ступенів № 7 та відвідує заняття карате у ЛМГО ДЮСОК Одісей, що має наслідком необхідність значних матеріальних витрат для щоденного повноцінного, здорового, раціонного харчування, придбання продуктів, одягу, взуття та інших вкрай важливих, повсякденних речей. Довідкою, виданою президентом ЛМГО ДЮСОК ОДІСЕЙ, підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно займається у зазначеному спортивному клубі, регулярно бере участь у змаганнях під егідою Української Федерації Карате, проходить атестації на пояси, їздить у літні табори, які також додатково оплачуються. Починаючи з 2023 року по теперішній час позивач щомісячно сплачує внески за відвідування дитиною секції карате у спортивному клубі ЛМГО ДЮСОК «Одісей», що підтверджується довідкою від 10.10.2025 року за період 2023 - 2025 років. Крім того, спортивні здібності дитини підтверджуються сертифікатами, виданими ОСОБА_4 про успішне складання іспитів та отримання ступенів 5, 6, 7, 8, 9 відповідно до градації карате, які внесені до реєстру Української Федерації Карате. 
Розрахунок додаткових витрат на спортивні здібності дитини: за 2023 рік становить: 850+850+850+850+850+850+850+850+850+850+850+850= 10200 грн.; за 2024 рік становить: 850+850+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100=12700 грн.; за 2025 рік становить: 1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1100+1300=10400 грн. Загальна сума фактично понесених Позивачкою додаткових витрат на розвиток спортивних здібностей дитини за період 2023-2025 років становить: 10200+12700+10400=33300 (тридцять три тисячі триста гривень 00 копійок), що підтверджується довідкою ЛМГО ДЮСОК «Одісей» від 10.10.2025 року за період 2023-2025 років. 
Позивач зазначає, що протягом 2023-2025 років фактично та самостійно несе додаткові витрати, пов`язані з розвитком спортивних здібностей сина, а саме з його систематичними заняттями карате у ЛМГО ДЮСОК «Одісей», участю у змаганнях, проходженням атестацій та іншими необхідними заходами. 
Позивач вважає, що зазначені витрати є обґрунтованими, необхідними та підтверджуються належними доказами, зокрема довідками спортивного клубу та сертифікатами Української Федерації Карате. 
Щодо понесених витрат на навчання дитини сторона позивача зазначає, що ОСОБА_4 цікавиться програмуванням, має гарні інтелектуальні здібності до вивчення інформаційно-комп`ютерних технологій, самостійно виявив бажання навчатися поглиблено програмуванню. Відповідно до договору № 101025087 від 30.12.2025 року про надання навчальних послуг, ОСОБА_4 навчається програмуванню у «Комп`ютерній академії ІТ STEP». Згідно з додатком №1 до Договору № 101025087 від 30.12.2025 року вартість однієї частини навчання у «Комп`ютерній академії ІТ STEP» становить 17300 грн. Таким чином, остання понесла додаткові витрати на навчання дитини у розмірі 17 300 (сімнадцять тисяч триста гривень 00 копійок), що підтверджується рахунком-фактурою № 101025087 ЗзОВ «ЛЬВІВ ЛАГРАНЖ» від 30.12.2025 року та платіжною інструкцією № 8401-7574-0366-0398 від 31.12.2025 року.
Щодо понесених витрат на обстеження та лікування дитини позивач зазначає, що у жовтні 2023 року у дитини було виявлено погіршення зору, внаслідок чого для більш точної та розгорнутої діагностики він пройшов огляд офтальмолога у медичному центрі «Окулюс». Згідно з висновком офтальмолога від 16.10.2023 року в ОСОБА_4 діагностовано: H52.1 – міопію слабкого ступеня обох очей. Рекомендовано: режим зорового навантаження, окуляри ОД -2.5 цил. - 0.75 ах 90 ОС сф -2.5 ДД 60, обмежити телефон, прийом вітамінів Д 1000 МО + омега, огляд через 6 міс.
Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 22.10.2023 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: складний короткий астигматизм OU. У вказаному висновку рекомендовано: постійне носіння окулярів, здоровий режим, диспансерний нагляд 1 раз на 6 місяців.
22 жовтня 2023 року ОСОБА_4 було видано рецепт спеціалістом магазину «Люксоптика», яким підтверджено наявність порушення зору та необхідність постійного носіння окулярів та лінз. 
За доводами позивача, у зв`язку з постійними скаргами на погіршення зору, а саме зниження гостроти зору вдалину протягом року, 16.09.2024 року дитина пройшла огляд офтальмолога у медичному центрі «Окулюс» за результатами обстеження якого діагностовано H52.1-міопію слабкого ступеня обох очей. Рекомендовано: окуляри на постійне носіння ОД СФ.-3.00 ОС СФ.-2.25 PD58 т, слезавіт по 1 капсулі 1 раз на добу після сніданку (вітаміни), 2 місяці, обмежити гаджети до 1 год в день, контроль за 6 місяців.
Згідно рекомендацій офтальмолога дитина потребувала придбання окулярів внаслідок погіршення зору. Вартість придбаних позивачем оправи та лінз становить 3490,00 грн (три тисячі чотириста дев`яносто гривень 00 копійок), яка включає в себе: CastaCST2149 ВК у кількості 1 шт. вартістю 1599 грн, дві оптичні лінзи Nikon 1.5 AS SeeCoat Next у кількості 2 шт. вартістю 1595 грн та роботу майстра вартістю 300 грн Факт придбання дитині окулярів та лінз підтверджується товарними чеками від 24 жовтня 2023 року.
Також позивач вказала, що нею було придбано окуляри для дитини вартістю 300 грн., що підтверджується фіскальним чеком ТзОВ «ІНТЕРОКО» № 31104 від 22.10.2023 року та оптичні лінзи Nikon AS 1/5 SeeCoat Next +0/25 d75 у кількості 2 шт, вартістю 2760 грн, оправу для окулярів GUESS GUS0099 001 54 у кількості 1 шт. вартістю 18,20 грн та сплачено послугу установки лінзи в оправу вартістю 421.80 грн, що підтверджується фіскальним чеком ТзОВ «ІНТЕРОКО № 25379 від 31.10.2023 та оплатою у сумі 700 грн, що підтверджується фіскальним чеком ТзОВ «Полімед Захід» від 16.09.2024 р., що становить загальну суму 4200 грн (чотири тисячі двісті грн 00 копійок) фактично понесених позивачем додаткових витрат на придбання дитині оправи та лінз.
Позивач посилається на виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 22.09.2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Львівське територіальне медичне об`єднання» Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги", згідно якої ОСОБА_5 діагностовано: лівобічний уретрогідронефроз (оперативне втручання 10.01.2019), вторинний хронічний пієлонефрит, латентний перебіг. ХХН 0ст, алергічний риніт, міопія сл. ст обох очей, плосковальгусна установка стоп. Серед лікувальних рекомендацій дитині рекомендовано: спостереження та лікування уролога, алерголога, сімейного лікаря, офтальмолога, хірурга, профілактика інфекційних захворювань, форінекс по 1 вп. 2 рази на день в ніс.
Згідно з рекомендаціями лікарів, позивачем було придбані дитині ліки, що підтверджується фіскальними чеками: № 0254932 від 17.04.2025 року, № 0101390 від 24.09.2025 року, № 16580031 від 26.09.2025 року, № MDHCRRM3Z0731 від 31.07.2025 року, № 0091490 від 12.06.2025 року, № SmyvdGinXvQ від 10.07.2025 року, № 2NGKbkxbFac від 31.07.2025 року, № 0102927 від 10.10.2025 року, №_dcaTs9DIOjl від 02.10.2025 року, № 0291259 від 09.10.2025 року, № u3Q3E1Y8U71 від 03.12.2025 року та № HSLbotZM_8A від 08.12.2025 року, № 163274 від 30.12.2025 року. Позивач понесла фактично додаткові витрати на придбання дитині ліків становить загальну суму 8349,92 (вісім тисяч триста сорок дев`ять гривень 92 копійки).
Отже, загальна вартість фактично понесених додаткових витрат позивачем на обстеження та лікування дитини за період 2023-2025 рр. становить: 3490+4200+8349,92=16039,92 (шістнадцять тисяч тридцять дев`ять гривень 92 копійки).
Щодо понесених позивачем витрат на туристичні послуги позивач зазначає, що нею були понесені витрати на оплату туристичних послуг з метою оздоровлення дитини за маршрутом Львів-Хорватія (Макарська) за період 16 липня 2024 року по 28 липня 2024 року, що включає: оплату туристичних послуг (Хорватія) вартістю 60000 грн 00 копійок, що підтверджується товарним чеком ТзОВ туристичної компанії «Колізей» від 04.07.2024 року; оплату туристичних послуг вартістю 37000 грн 00 копійок (завдаток за тур до Хорватії), що підтверджується товарним чеком ТзОВ туристичної компанії «Колізей» від 10.07.2024 року, ваучером № 19783. Загальна вартість подорожі за період 16 липня 2024 року по 28 липня 2024 року становить 97,000 грн 00 копійок. Враховуючи, що туристична подорож здійснювалася З особами, то розрахунок витраченої суми вартості подорожі на дитину складає - 97000 грн / 3 осіб = 32333 грн 33 копійки.
Крім того, за твердженням позивача нею понесені витрати на оплату туристичних послуг з метою оздоровлення дитини за маршрутом Львів-Хорватія (Макарська) за період 12.08.2025 року по 21.08.2025 року, а саме: авансовий платіж вартістю 3335 грн 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком № 1999 ТзОВ «Міст-Тур» від 15.07.2025 року; доплата за тур вартістю 19120 грн 00 копійок, що підтверджується також автобусними квитками № 1508, підтвердження №1508 ТОВ СП «Міст-Тур» від 15.07.2025 року. Загальна вартість подорожі за період 12.08.2025 року по 21.08.2025 року становить 22455 грн 00 копійок. Враховуючи, що туристична подорож здійснювалася 3 людьми, то розрахунок витраченої суми вартості подорожі на дитину складає - 22455 грн / 3 осіб = 7485 грн 00 копійок
Також позивачем було придбано дитині поліс туристичного страхування вартістю 789 грн 91 коп., що підтверджується полісом туристичного страхування № 12358411 ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО» від 15.07.2024 року.
Також 04.01.2026 року позивачем було придбано дитині квиток на поїзд за маршрутом Славсько-Львів вартістю 182,47 грн, що підтверджується відповідним посадковим документом № 73BB4923-34B7873F-0001.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума фактично понесених позивачем додаткових витрат на туристичні послуги для дитини за період 2024 - 2025 років становить: 32333,33+7485+789,91+182,47=40790,71 (сорок тисяч сімсот дев`яносто гривень 71 коп.).
Щодо понесених інших додаткових витрат позивач вказує, що самостійно понесла додаткові витрати на малолітнього сина ОСОБА_4 , а саме: витрати на продукти харчування за період з травня 2025 по січень 2026 року становлять 50446,10 грн.; витрати на одяг та взуття за період з квітня 2025 року по січень 2026 року становлять 44805,17 грн.; витрати на побутову хімію за період з серпня по січень 2026 року становлять 19548,27 грн.; витрати на канцелярські товари за період липня 2024 року по вересень 2025 року становлять 4445,50 грн.; витрати на косметологічні послуги за період з червня по вересень 2025 року становлять 850 грн.; переказ власних коштів на потреби дитини за період вересня по грудень 2025 року становлять 3000 грн.; витрати на мобільний зв`язок та інтернет за період листопада 2023 року по жовтень 2025 рр. становлять 3329,74 грн.; витрати на комунальні послуги за період грудня 2024 року по листопад 2025 року становлять 10052,83 грн. Загальна сума зазначених фактично понесених додаткових витрат на дитину за період 2023 року - 2025 року становить: 50446,10+44805,17+19548,27+4445,50+850+3000+3329,74+10052,83=136 478 (сто тридцять шість тисяч чотириста сімдесят вісім гривень).
Виходячи з рівності батьків щодо обов`язків відносно дитини, зокрема враховуючи фактичні обставини справи, а саме те, що син сторін постійно проживає із позивачем, остання несе усі витрати пов`язані із забезпеченням нормального розвитку сина, адже відповідач участі у фінансовому забезпеченні дитини не бере, ефективним способом захисту прав позивача на її думку є стягнення з відповідача на її користь 1/2 частини фактично понесених додаткових витрат на сина, а саме у сумі, що становить 113934,35 грн.

Обґрунтування заперечень відповідача.
24 березня 2026 на адресу суду поступив відзив представника відповідача адвоката Миколіва А. М., у якому просить відмовити в задоволенні позову повністю та судові витрати покласти на відповідача. 
У відзиві сторона відповідача зазначає, що позивач стверджує, що він ухиляється від сплати аліментів, а розмір аліментів у сумі 600,00 грн. яка є мізерною та недостатньою сумою для утримання їхньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, останній на банківський рахунок позивача кидав явно більшу суму на утримання дитини ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №86-20989кі/25 виданою Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» щодо перерахування коштів з рахунку відкритому у АТ «КРЕДОБАНК» за період 01.01.2019р. по 11.10.2025 року.
Як додаткові витрати на утримання дитини позивач вказує витрати понесені на секцію карате, витрати на навчання дитини, витрати на обстеження та лікування, витрати на туристичні послуги, а також інші додаткові витрати.
Так, в обґрунтування понесених витрат на секцію карате позивач покликається на те, що такі витрати підтверджуються довідкою ЛМГО ДЮСОК «Одісей» від 10.10.2025 року за період 2023-2025 років. Однак, відповідач вважає, що благодійні внески є добровільною особистою допомогою, а не обов`язковими витратами. На думку відповідача, внесенні позивачем благодійні внески протягом 2023-25 років на загальну суму 33300 грн. не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.
Також позивач вважає, додатковими витратами на дитину понесенні нею витрати на навчання ОСОБА_4 в «Комп`ютерна академія IT STEP» на підтвердження чого долучає квитанцію про оплату таких послуг у сумі 17300 грн. надавачу послуг - ТзОВ «ЛЬВІВ ЛАГРАНЖ». При цьому, відповідач вказує, що позивач одноосібно прийняла рішення про позашкільне навчання та одноосібно погодила вартість такого навчання. В обґрунтування цього позивач покликається на необхідність розвитку здібностей дитини. Однак, відповідач вважає, що витрати на навчання ОСОБА_4 в «Комп`ютерна академія ІТ STEP» не зумовлені особливими обставинами та не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.
Щодо понесених позивачем витрат на туристичні послуги представник відповідача вважає за необхідне повідомити наступне. Позивач вказує, що нею були понесені витрати на оплату туристичних послуг з метою оздоровлення дитини за маршрутом Львів-Хорватія (Макарська) за період 16 липня 2024 року по 28 липня 2024 року на загальну суму 40790,71 грн. Позивач вказала, що вартість послуги на дитину складає 32333 грн. 33 коп. Як підставою для оплати туристичних послуг позивач покликається на товарний чек від 4 лютого 2024 року на суму 60000,00 грн. та на товарний чек від 10.06.2024 року на суму 37000,00 грн. виданого туристичною компанією «Колізей». Інших доказів щодо проведеної оплати позивачем не долучено. Тому товарні чеки на суму 60000 грн. та 30000 грн. не є допустимими доказами на підтвердження оплати туристичних послуг. 
Також відповідач вважає необґрунтованою суму розміру туристичних послуг, які на думку позивача є додатковими витратами на утримання дитини. Зокрема, розмір такої суми визначено позивачем шляхом ділення непідтвердженої загальної суми вартості туристичних послуг на три частини. В жодному наданому позивачем доказі не встановлено що вартість туристичних послуг наданих сину - ОСОБА_4 становить 40790,71 грн., а не будь-яку іншу суму. Позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності несення витрат як особливих обставин, що зумовлюють необхідність обов`язкового відпочинку для оздоровлення дитини у Хорватії (Макарська). Позивачем й не долучено й доказів того, що відповідач надав згоду на несення витрат по оплаті туристичних послуг. Тому вважає додаткові витрати пов`язані із оплатою туристичних послуг є необґрунтованими, не доведеними та такими, що не зумовлені особливими обставинами згідно ст. 185 Сімейного кодексу України.
Іншими додатковими витратами на утримання дитини позивач вважає: витрати на продукти харчування у період з травня 2025р. по січень 2026р. у сумі 50446,10 грн.; витрати на одяг та взуття у розмірі 44805,17 грн.; витрати на побутову хімію з серпня по січень 2026р. у розмірі 19548,27 грн.; витрати на канцелярські товари у сумі 44445,50 грн.; витрати на косметологічні послуги у розмірі 850 грн.; переказ власних коштів на потреби дитини 3000 грн.; витрати на мобільний зв`язок та інтернет у розмірі 3329,74 грн.; витрати на комунальні послуги у розмірі 10052,83 грн. Загальна сума понесених таких витрат становить 136478 грн. Відповідач зазначає, що всі вище перелічені витрати, які позивач вважає додатковими витратами на утримання дитини не є такими згідно статті 185 Сімейного кодексу України. Більше того, позивачем не доведено, що саме такі витрати викликані особливими обставинами та є необхідними для утримання дитини. Аналізуючи докази на підтвердження витрат щодо оплати продуктів харчування представник відповідача вважає за необхідне повідомити наступне. Перш за все такі витрати не є додатковими витратами на утримання дитини згідно ст. 185 Сімейного кодексу України. Відповідач, що не заперечується позивачем сплачує аліменти на дитину та відповідно вартість харчування охоплюється сплатою аліментів.
Також представник відповідача зазначає, що незалежно від утримання дитини, позивач несе зобов`язанням оплачувати вартість комунальних послуг пов`язаних як із утриманням майна так і споживанням таких послуг. Зобов`язання відповідача щодо відшкодування таких послуг відсутні, а також такі зобов`язання відповідача щодо відшкодування комунальних послуг не доведені позивачем. Аналогічними до витрат на оплату комунальних послуг є витрати є витрати по оплаті мобільного зв`язку та інтернету. Вказані витрати не зумовлені особливими обставинами необхідними для утримання дитини. Зокрема не можуть бути такими витрати оплата послуг стрімингового розважального сервісу NETFLIX, чек про оплату яких долучено позивачем як доказ.
Щодо переказу власних коштів на потреби дитини сторона відповідача вважає за необхідне повідомити наступне. Так, такі витрати не є додатковими витратами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Більше того, до таких витрат позивач відносить переказ коштів на суму 1300 грн. на обґрунтування чого вона надає платіжну інструкцію Р24A5232834833D9901 в якій не зазначено отримувача платежу, а рахунок отримувача є відмінним від рахунку, який вказаний в платіжних інструкціях де відображено переказ коштів сину - Дочилу Максиміліану. Сумнівним є також, що витрати понесені на побутову хімію у розмірі 19548,27 грн. є необхідними та зумовленими особливими потребами сина. На доказ таких витрат позивачем долучено окрім чеки з оплатою в іноземній валюті на іноземній мові без перекладу такої мови на українську мову. Окремі чеки містять наступні товарні позиції: Фрекен Бок Рукавиці (чек від 11.12.2025р.); гель для миття посуду та пакети для сміття з ручками (чек від 03.12.2025р.), освіжувач для білизни (чек від 13.09.2025р.) та ін. Наведене засвідчує той факт, що позивач як додаткові витрати на утримання дитини вважає витрати на облаштування власних побутових потреб. Сумнівним є також й те, що на потреби дитини протягом чотирьох місяців (з серпня 2025 року по січень 202броку) витрачено суму у розмірі близько двадцяти тисяч гривень. Отже, усі витрати які позивач вважає як «інші додаткові витрати» на думку відповідача не є додатковими витратами зумовленими особливими обставинами в розумінні статті 185 СКУ.
Крім того, позивач вказує на те, що нею понесено витрати на обстеження та лікування дитини, а саме: придбання оправи (окулярів) та лінз загальною вартістю 3490,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 24.10.2023 року; придбання окулярів та лінз на загальну суму 4200,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 16.09.2024р.; додаткові витрати на придбання ліків на загальну суму 8349,92 грн. Загальна сума витрат становить 8342,92 грн.
Щодо придбання окулярів та лінз то позивачем не обґрунтовано необхідності фактично одночасного придбання двох вартісних пар окулярів та лінз, зокрема оправи для окулярів марки «GUESS» для неповнолітньої дитини. Позивачем не доведено, що витрати на обстеження та лікування дитини зумовлено тяжким захворюванням. Тому відповідач вважає, що вказані витрати не є додатковими витратами згідно ст. 185 Сімейного кодексу України.
Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів та не доведено жодних обставин, що мають істотне значення для розгляду справи. Неоспорюваними є ті обставини, що відповідач сплачує аліменти.
Також представник відповідача повідомляє, що відповідач перебуває у шлюбі із ОСОБА_7 . У шлюбі у них народжено двоє дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дружина відповідача ОСОБА_7 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку з 09.10.2025 року згідно наказу №339-к від 06.10.2025 року, що підтверджується Довідкою №48 виданою Комунальним некомерційним підприємством «Рава-Руська лікарня» Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 27.10.2025 року. Натомість дружина відповідача ОСОБА_7 отримує соціальну допомогу при народженні дитини визначеної Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 р., у розмірі 860,00 грн. на один календарний місяць. На утриманні відповідача також перебувають малолітні діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку й її дохід становить 860,00 гривень допомоги на один календарний місяць. З урахуванням розміру місячної заробітної плати відповідача - 10100 гривень, він отримує до виплати на руки 7777,00 грн. (з вирахуванням 18% від заробітної плати податку на доходи фізичних осіб (пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України) та 5% від заробітної плати військового збору (пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України). Відповідач вважає, що наявність на утриманні інших дітей, а також дружини яка перебуває у декретній відпустці, та незначні доходи, є обставинами, що мають істотне значення для розгляду справи.

30.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступила відповідь на відзив представника позивача адвоката Лебєдєвої Т. О., у якій просить позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину по справі № 466/900/26 задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що доводи відповідача про нібито перерахування коштів на утримання дитини є необґрунтованими, оскільки подана ним довідка не містить жодного підтвердження, що ці платежі були саме аліментами, а відповідно до правової позиції Верховного Суду платежі без чіткого зазначення призначення «сплата аліментів» не вважаються виконанням обов`язку зі сплати аліментів та не можуть бути враховані як їх погашення. Отже, стягнення додаткових витрат на дитину пов`язане з тим, що до часу ухвалення рішення про зміну способу сплати аліментів відповідач фактично не приймав участі у матеріальному забезпеченні дитини, внаслідок чого позивачка була змушена самостійно нести всі витрати на її утримання. Також представник позивача зазначає, що додаткові витрати на заняття дитини у секції карате є такими, що спрямовані на розвиток її спортивних здібностей в розумінні статті 185 СК України. Посилання відповідача на те, що сплата коштів за секцію карате здійснювалась у формі благодійних внесків, не спростовує обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину. Враховуючи те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, як батько малолітньої дитини, участь відповідача у додаткових витратах на дитину є важливим правовим інструментом для забезпечення всебічного розвитку та захисту інтересів дитини. Враховуючи викладене, сторона позивача вважає, що докази, подані у відзиві на позовну заяву, не підтверджують факту належного виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини, зокрема в частині сплати аліментів, а також не спростовують обґрунтованості заявлених позивачем додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, необхідністю лікування та оздоровлення. Позивачем надано вичерпний перелік доказів, які підтверджують фактичне понесення додаткових витрат на дитину, їх необхідність, обґрунтованість та зв`язок із забезпеченням належного фізичного, інтелектуального та духовного розвитку дитини.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Лебєдєва Т. О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладенні у позові, відповіді на відзив, просила позовні вимоги задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Миколів А. М. просив відмовити в задоволені позову повністю та підтримав поданий письмовий відзив. А також заперечив проти витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., вважаючи такі неспівмірними з об`ємом правничих послуг та завищеними.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.
В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що 29 грудня 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 278. 
У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, що перекладене з італійської на українську мову. 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 03.03.2015 року у справі № 466/687/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Рішенням Шевченківського районного суду від 06.05.2015 року у справі № 466/1721/15-ц визначено місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_1 .
29.07.2015 року Шевченківським районним судом міста Львова у справі № 466/688/15-ц було ухвалено рішення, яким вирішено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 2 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття.
27.08.2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постановлено про відкриття виконавчого провадження № 48553382 Шевченківським районним судом міста Львова про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 466/688/15-ц від 20.08.2015 року, виданого аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 02.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
16.10.2025 року Позивачем, в інтересах якої діє адвокат Лебедєва Т. О., було подано позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів до Шевченківського районного суду міста Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі № 466/9618/25 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Станом на дату подання даної позовної заяви рішення по справі № 466/9618/25 не ухвалено.
У судовому розгляді встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на банківський рахунок переказував кошти на утримання дитини ОСОБА_4 , згідно довідкою №86-20989кі/25 виданою Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» щодо перерахування коштів з рахунку відкритому у АТ «КРЕДОБАНК» за період 01.01.2019р. по 11.10.2025 року.
Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. 
Відповідно до вимог ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку сина, які потребують матеріальної допомоги. якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року в справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує на додаткові витрати понесені на секцію карате, витрати на навчання дитини, витрати на обстеження та лікування, витрати на туристичні послуги, а також інші додаткові витрати.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є учнем 7-А класу Львівської середньої загальноосвітньої школи І-IІ ступенів № 7 та відвідує заняття карате у ЛМГО ДЮСОК Одісей.
Згідно довідки, виданою президентом ЛМГО ДЮСОК ОДІСЕЙ, ОСОБА_4 займається у спортивному клубі, регулярно бере участь у змаганнях під егідою Української Федерації Карате, проходить атестації на пояси, їздить у літні табори, які також додатково оплачуються. 
Згідно довідки від 10.10.2025 року за період 2023 - 2025 років починаючи з 2023 року по теперішній час позивач щомісячно сплачує благодійні внески за відвідування дитиною секції карате у спортивному клубі ЛМГО ДЮСОК «Одісей».
Крім того, відповідно до договору № 101025087 від 30.12.2025 року про надання навчальних послуг, Дочило ОСОБА_6 навчається програмуванню у «Комп`ютерній академії ІТ STEP». Згідно з додатком №1 до Договору № 101025087 від 30.12.2025 року вартість однієї частини навчання у «Комп`ютерній академії ІТ STEP» становить 17300 грн. 
Згідно з висновком офтальмолога від 16.10.2023 року в ОСОБА_4 діагностовано: H52.1 – міопію слабкого ступеня обох очей. Рекомендовано: режим зорового навантаження, окуляри ОД -2.5 цил. - 0.75 ах 90 ОС сф -2.5 ДД 60, обмежити телефон, прийом вітамінів Д 1000 МО + омега, огляд через 6 міс.
Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 22.10.2023 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: складний короткий астигматизм OU. У вказаному висновку рекомендовано: постійне носіння окулярів, здоровий режим, диспансерний нагляд 1 раз на 6 місяців.
22 жовтня 2023 року ОСОБА_4 було видано рецепт спеціалістом магазину «Люксоптика», яким підтверджено наявність порушення зору та необхідність постійного носіння окулярів та лінз. 
16.09.2024 року ОСОБА_4 пройшов огляд офтальмолога у медичному центрі «Окулюс» за результатами обстеження якого діагностовано H52.1-міопію слабкого ступеня обох очей. Рекомендовано: окуляри на постійне носіння ОД СФ.-3.00 ОС СФ.-2.25 PD58 т, слезавіт по 1 капсулі 1 раз на добу після сніданку (вітаміни), 2 місяці, обмежити гаджети до 1 год в день, контроль за 6 місяців.
Згідно рекомендацій офтальмолога дитина потребувала придбання окулярів внаслідок погіршення зору. 
Вартість придбаних позивачем оправи та лінз становить 3490,00 грн (три тисячі чотириста дев`яносто гривень 00 копійок), яка включає в себе: CastaCST2149 ВК у кількості 1 шт. вартістю 1599 грн, дві оптичні лінзи Nikon 1.5 AS SeeCoat Next у кількості 2 шт. вартістю 1595 грн та роботу майстра вартістю 300 грн. Факт придбання дитині окулярів та лінз підтверджується товарними чеками від 24 жовтня 2023 року.
Так, позивачем було придбано окуляри для дитини вартістю 300 грн., що підтверджується фіскальним чеком ТзОВ «ІНТЕРОКО» № 31104 від 22.10.2023 року та оптичні лінзи Nikon AS 1/5 SeeCoat Next +0/25 d75 у кількості 2 шт, вартістю 2760 грн, оправу для окулярів GUESS GUS0099 001 54 у кількості 1 шт. вартістю 18,20 грн та сплачено послугу установки лінзи в оправу вартістю 421.80 грн, що підтверджується фіскальним чеком ТзОВ «ІНТЕРОКО № 25379 від 31.10.2023 та оплатою у сумі 700 грн, що стверджується фіскальним чеком ТзОВ «Полімед Захід» від 16.09.2024 р., що становить загальну суму 4200 грн (чотири тисячі двісті грн 00 копійок) фактично понесених позивачем додаткових витрат на придбання дитині оправи та лінз.
Як встановлено, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 22.09.2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Львівське територіальне медичне об`єднання» Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги" ОСОБА_5 діагностовано: лівобічний уретрогідронефроз (оперативне втручання 10.01.2019), вторинний хронічний пієлонефрит, латентний перебіг. ХХН 0ст, алергічний риніт, міопія сл. ст обох очей, плосковальгусна установка стоп. Серед лікувальних рекомендацій дитині рекомендовано: спостереження та лікування уролога, алерголога, сімейного лікаря, офтальмолога, хірурга, профілактика інфекційних захворювань, форінекс по 1 вп. 2 рази на день в ніс.
Позивачем було придбані дитині ліки, що підтверджується фіскальними чеками: № 0254932 від 17.04.2025 року, № 0101390 від 24.09.2025 року, № 16580031 від 26.09.2025 року, № MDHCRRM3Z0731 від 31.07.2025 року, № 0091490 від 12.06.2025 року, № SmyvdGinXvQ від 10.07.2025 року, № 2NGKbkxbFac від 31.07.2025 року, № 0102927 від 10.10.2025 року, №_dcaTs9DIOjl від 02.10.2025 року, № 0291259 від 09.10.2025 року, № u3Q3E1Y8U71 від 03.12.2025 року та № HSLbotZM_8A від 08.12.2025 року, № 163274 від 30.12.2025 року. 
Судом встановлено, що позивач понесла фактично додаткові витрати на придбання дитині ліків на загальну суму 8349,92 (вісім тисяч триста сорок дев`ять гривень 92 копійки).
З досліджених судом квитанцій встановлено, що позивач сплатила кошти за лікування та обстеження дитини на загальну вартість за період 2023-2025 рр. у розмірі 16039,92 (шістнадцять тисяч тридцять дев`ять гривень 92 копійки). 
Витрати на ліки можливо віднести до додаткових за умови їх доведення належними доказами, такими можуть бути - висновки спеціалістів, призначення лікарів, довідки, яким відповідають відповідні чеки, накладні, квитанції про придбання ліків.
Таким чином, на переконання суду позивачем доведено наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пов`язаних із проведення обстежень на лікування зору у ОСОБА_4 , тому враховуючи рівність обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, понесена позивачем вартість додаткових витрат на лікування дитини підлягає відшкодуванню відповідачем.
Щодо понесених додаткових витрат на секцію карате, витрати на навчання дитини у «Комп`ютерній академії IT STEP», витрати на туристичні послуги, а також інші додаткові витрати, зокрема продукти харчування, побутову хімію та інші, суд вважає, що такі не можуть бути стягнуті, у зв`язку з наступним.
Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі із ОСОБА_7 . У шлюбі у них народжено двоє дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто на утриманні відповідача також перебувають малолітні діти та дружина ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку її дохід становить 860,00 гривень допомоги на один календарний місяць. 
Крім того, з урахуванням розміру місячної заробітної плати відповідача 10100 гривень, він отримує до виплати на руки 7777,00 грн. (з вирахуванням 18% від заробітної плати податку на доходи фізичних осіб (пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України) та 5% від заробітної плати військового збору (пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України). 
Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти, заборгованості по сплаті аліментів немає.
Разом з тим, витрати на секцію карате у ЛМГО ДЮСОК Одісей, оплату навчання у «Комп`ютерній академії ІТ STEP» та витрати на туристичні послуги не можна вважати додатковими витратами, оскільки такі не викликані особливими обставинами, відносяться до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. 
Крім того, витрати на продукти харчування, витрати на одяг та взуття, витрати на побутову хімію, витрати на канцелярські товари, витрати на косметологічні послуги, переказ власних коштів на потреби дитини, витрати на мобільний зв`язок та інтернет, витрати на комунальні послуги відноситься до звичайних витрат на дитину та повинні покриватися за рахунок аліментів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.
Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат на обстеження та лікування дитини за період 2023-2025 рр. у розмірі 16039,92 (шістнадцять тисяч тридцять дев`ять гривень 92 копійки). 
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,00 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у сумі 15000,00 грн.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Представник відповідача у поданому відзиві та у судовому засіданні заперечив проти витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., вважаючи такі неспівмірними з об`ємом правничих послуг та завищеними.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копії таких документів: Договір № 10113556 про надання професійної правничої допомоги від 16.09.2025 року укладений між адвокатським об`єднанням «Актум ЛВ» та ОСОБА_1 , на підставі якого адвокат Лебєдєва Т. О. здійснюватиме представництво інтересів ОСОБА_1 , додаток №2 до договору №10113556 від 22.12.2025 року про надання професійної правничої допомоги, детальний опис надання послуг професійної правничої допомоги за договором № 10113556 про надання професійної правничої допомоги від 16.09.2025 року та додатку №2 до договору №10113556 від 22.12.2025 року, згідно якого сума 15000,00 грн. та платіжну інструкцію 2.465398991.1 на суму 15000,00 грн.
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги у справі щодо стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину із відповідача ОСОБА_2 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим («East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, заперечення відповідача, часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у заявленому розмірі є завищеними, враховуючи категорію справи та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів, а тому в цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що буде співрозмірним, на думку суду, з ринковими цінами адвокатських послуг, та складністю вказаної цивільної справи.
З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,00 грн. та витрати на правничу допомогу на користь позивача в сумі 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,- 

у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесених додаткових витрат на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16039,92 (шістнадцять тисяч тридцять дев`ять гривень 92 копійки). 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,00 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 02.06.2026 року.
  Суддя	  	 П.  Т.  Едер