ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 380/29394/23
адміністративне провадження № К/990/42175/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г.,
за участю:
секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,
позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника відповідача-Офісу Генерального прокурора - Кудіної Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року (в складі головуючого судді - Кравціва О.Р.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року (у складі колегії суддів: судді-доповідача - Гінди О.М., суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.) у справі №380/29394/23,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - відповідач-1, Комісія), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-2), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії №07/1/1-19п-23 від 21.11.2023;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора №347к від 05.12.2023, яким ОСОБА_1 з 07 грудня 2023 року звільнено з посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на підставі пункту 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з 07 грудня 2023 року;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури;
- стягнути понесені судові витрати.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивача протиправно звільнено з посади заступника керівника Львівської обласної прокуратури, Генеральний прокурор у процедурі звільнення користується необмеженою свободою розсуду, а рішення Комісії, яке слугувало підставою для звільнення позивача, є необґрунтованим. 
3. Позивач указував, що не вчиняв порушень, які б могли бути підставою для його звільнення з адміністративної посади, а порушення, встановленні Комісією під час перевірки, є надуманими та не підтвердженими жодними доказами; відповідачі не здійснили порівняння діяльності Львівської обласної прокуратури з іншими прокуратурами того ж рівня, зокрема, статистичних показників рівня злочинності; не з`ясовано рівень відповідальності позивача за прийняті рішення у кримінальних провадженнях чи судах; Комісія не зазначила, які саме негативні наслідки настали чи могли настати внаслідок неналежного виконання прокурором посадових обов`язків; доказів притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередніх процесуальних прокурорів немає, а отже, твердження про допущені позивачем недоліки під час процесуального керівництва у кримінальних провадженнях - безпідставні; протягом 2022 та 6 місяців 2023 року критичних листів від Офісу Генерального прокурора по напрямку не надходило; роботу Львівської обласної прокуратури негативною не визнано; по кожному з так званих порушень, виявлених Комісією, позивач надав аргументовані пояснення, які відповідачами до уваги не взято.
4. Також, позивач зазначав, що при ухваленні спірного рішення Комісією допущено низку процесуальних порушень: 
- голова Комісії ОСОБА_2 27.07.2023 в умовах конфлікту інтересів доручив попередній розгляд звернення, поданого відповідно до частини третьої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», члену Комісії ОСОБА_3 ; позивач заявив відвід голові Комісії Мустеці І.В. 02.11.2023, який було задоволено членами Комісії; таким чином позивач уважав, що рішення про визначення члена комісії для попереднього розгляду звернення було незаконним, що потягнуло за собою низку процесуальних порушень;
- рішення про відкриття стосовно ОСОБА_1 членом Комісії Чорним В.П. прийнято поза межами процесуальних строків, визначених законом; підстав для продовження строку перевірки у голови Комісії Мустеци І.В. не було, а, як наслідок, висновок від 27.10.2023, складений членом Комісії ОСОБА_4 поза межами строків, визначених законом, не породжує будь-яких правових наслідків і є протиправним;
- член Комісії ОСОБА_4 фактично набув двох статусів: особи, яка написала звернення щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, стосовно ОСОБА_1 та особи, яка розглядає вказане звернення. Об`єднання цих двох статусів, на думку позивача, неможливе, порушує основні засади діяльності Комісії тощо.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №347 від 05.12.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з 07.12.2023 у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (пункт 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру»).
Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з 08.12.2023. Рішення в частині поновлення на посаді звернено до негайного виконання. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
6. Суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача прийнято з порушенням процедури, є протиправним та його слід скасувати, оскільки ОСОБА_1 займав в органах прокуратури адміністративну посаду, і, окрім загальних гарантій прокурора, мав додаткові гарантії (запобіжники) щодо неправомірного звільнення, які відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про прокуратуру» забезпечуються участю Ради прокурорів України.
7. Крім цього, суд першої інстанції, проаналізувавши дотримання прав позивача на всіх стадіях провадження щодо неналежного виконання посадових обов`язків, дійшов висновків, що таке провадження проведене щодо ОСОБА_1 згідно з Порядком, а позивач, будучи обізнаний про попередню перевірку звернення членом комісії ОСОБА_4 , скористався правом надати пояснення та додаткові пояснення, брав участь у роботі Комісії під час розгляду його провадження, подавав клопотання та заявляв відводи, які було розглянуто Комісією і мотивовано відхилено чи задоволено; за результатами роботи Комісії підготовлено та затверджено обґрунтований висновок щодо виконання позивачем посадових обов`язків та подано Генеральному прокурору для вжиття відповідних заходів.
8. Суд першої інстанції уважав необґрунтованими твердження позивача про необмежену свободу розсуду Генерального прокурора у питанні звільнення прокурорів з адміністративних посад, порушення строків відкриття провадження та його проведення, покликання на конфлікт інтересів, щодо не притягнення до дисциплінарної відповідальності інших осіб, зокрема, безпосередніх процесуальних прокурорів, щодо покликань на неврахування Комісією позитивних статистичних показників у його роботі, тощо.
9. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Офісу Генерального прокурора України задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.
10. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням процедури, зазначаючи, що судом першої інстанції не враховано того, що Законом №113-ІХ виключено норму, яка передбачала участь Ради прокурорів України у процедурі звільнення прокурора з адміністративної посади з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті Закону; тобто, пункт 3 частини першої, частина третя статті 41 Закону України «Про прокуратуру» передбачають звільнення за неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади в порядку, визначеному Генеральним прокурором.
11. На переконання суду апеляційної інстанції, положення пункту 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про прокуратуру» в частині внесення Радою прокурорів України рекомендації про звільнення прокурорів з адміністративних посад з набранням чинності Закону №113-ІХ (з 25.09.2019) не узгоджуються з положенням статті 41 Закону України «Про прокуратуру» та не підлягають застосуванню до розглядуваних спірних правовідносин; статті 9 та 41 Закону України «Про прокуратуру» не містять норм, які б визначали можливість звільнення прокурора з адміністративної посади лише після звернення Генерального прокурора до Ради прокурорів України з проханням встановити наявність такої підстави для звільнення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву (заперечень) на неї та додаткових пояснень.
12. Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить:
скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №380/29394/23 у частині відмови у позові та скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора №347 від 05.12.2023, яким ОСОБА_1 з 07 грудня 2023 року звільнено з посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на підставі пункту 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», та поновлення на посаді першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з 07 грудня 2023 року, із залишенням в цій частині рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в силі;
скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №380/29394/23 у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, №07/1/1-19п-23 від 21.11.2023 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
13. Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник зазначає пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктами 1, 3, 4 частини другої, пунктами 1, 5 частини третьої статті 353 КАС України.
14. Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій:
- не застосували критерії, визначені у постанові Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №826/12523/15, оскільки суди та відповідач не здійснили порівняння діяльності Львівської прокуратури з іншими аналогічними прокуратурами та не аналізували статистичні показники рівня злочинності у порівнянні з іншими. Зазначає, що згідно зі статистичними даними, при аналізі пріоритетних напрямів роботи вбачається, що робота Львівської обласної прокуратури входила в першу трійку позицій по Україні; при порівнянні з обласними прокуратурами, штатна чисельність яких в двічі перевищує Львівську прокуратуру, остання займала рейтингові позиції по основних напрямах роботи та її робота була позитивно оцінена Генеральною прокуратурою тощо;
- не застосовано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №442/730/17, стосовно визначення підстав для скасування рішення колегіального органу (місцевої ради), прийнятих в умовах конфлікту інтересу. Зазначає, що судами у справі не взято до уваги, що ОСОБА_2 (до заявлення відводу) прийняв два рішення в умовах конфлікту інтересів, а саме: 27 липня 2023 року доручив члену Комісії ОСОБА_4 попередній розгляд звернення ОСОБА_5 та 04 червня 2024 року продовжив строк перевірки.
15. Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник указує про необхідність формування висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 41 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає відповідні підстави звільнення та пункт 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про прокуратуру», який передбачає порядок звільнення прокурора з адміністративної посади.
16. Посилаючись на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій проігноровано, що: робота Львівської обласної прокуратури протягом 2022 року та 6 місяців 2023 року не визнавалася негативною; з жовтня 2022 року по червень 2023 року за участю ОСОБА_1 відбулося 40 нарад; в діях підлеглих працівників не було порушень; дії позивача мають аналізуватися у комплексі з діями підлеглих працівників та повноваженнями першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з урахуванням вимог КПК України (робота позивача на посаді першого заступника прокурора Львівської області за 2022 рік, частин якого входила в період, за який проводилася перевірка, оцінена «позитивно» безпосереднім керівником ОСОБА_6 ). Скаржник також зазначає, що суди попередніх інстанцій відмовилися брати до уваги його доводи, оскільки погодилися із доводами відповідача, а в частині оскаржуваного рішення не встановили і не зазначили, які саме порушення були вчинені позивачем.
17. Окрім наведеного, позивач покликається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 3 частини другої статті 353 КАС України (суд першої та апеляційної інстанції необґрунтовано відхилили клопотання про витребування доказів) та пунктом 1 частини третьої статті 353 КАС України (справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду).
18. У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. Відповідач-2 зазначає про неподібність правовідносин у справах, на висновки Верховного Суду у яких посилається позивач; указує на безпідставність та необґрунтованість доводів касатора про наявність конфлікту інтересів у голови та деяких членів Комісії, про не здійснення порівняння діяльності Львівської обласної прокуратури з іншими аналогічними прокуратурами, про неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 41, пункту 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про прокуратуру».
19. Відповідач-2 також уважає, що не відповідають дійсності доводи касатора про не дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, про необґрунтованість відмов судів попередніх інстанцій у задоволенні його клопотань про витребування або огляд доказів, про розгляд справи в суді апеляційної інстанції неповажним складом суду тощо.
20. Також позивач подав до Суду додаткові пояснення на відзив на касаційну скаргу, в яких касатор додатково обґрунтовує подібність правовідносин у справах №826/12523/15 та №442/730/17; указує, що спеціальною нормою у спірних правовідносинах є саме частина дев`ята статті 71 Закону України «Про прокуратуру», оскільки на час виникнення спірних правовідносин така норма відновила свою дію із 01.09.2021. Окремо позивач указує на те, що суди попередніх інстанцій відмовилися брати до уваги його доводи в частині оскарження рішення Комісії, оскільки не було встановлено і зазначено, які саме порушення було допущено позивачем.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
21. Касаційна скарга позивача до Верховного Суду надійшла 04.11.2024.
22. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Губська О.А., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Мацедонська В.Е.
23. Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі № 380/29394/23.
24. Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10.12.2024 №1377/0/78-24, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О.А. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06.12.2024 №16), зобов`язано призначити повторний автоматизований розподіл, зокрема, касаційної скарги у цій справі.
25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.
26. Ухвалою Верховного Суду від 29.10.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
27. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюк А.Г.
28. Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2026 справу призначено до касаційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 16:00 год 10 березня 2026 року.
29. Протокольною ухвалою Суду від 10.03.2026 оголошено перерву в судовому засіданні до 16:00 год 24 березня 2026 року.
30. Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2026 справу призначено до касаційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 16:00 год 30 квітня 2026 року.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
31. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 02.07.2004, та наказом керівника Львівської обласної прокуратури №1975 від 21.09.2020, на підставі рішення Комісії з добору керівного складу органів прокуратури №37 від 17.09.2020, наказу Генерального прокурора №345 від 18.09.2020, ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури.
32. Заступник начальника департаменту - начальник управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах ОСОБА_5 27.07.2023 направив для розгляду голові Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади ОСОБА_2 звернення щодо неналежного виконання посадових обов`язків стосовно першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_1 .
33. Викладена у зверненні інформація, на думку ОСОБА_5 , вказувала на очевидні системні факти неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для адміністративної посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури. З огляду на це, просив розглянути звернення з метою встановлення підстав для звільнення за неналежне виконання посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_1 .
34. Головою комісії ОСОБА_2 27.07.2023 попередній розгляд звернення доручено члену комісії ОСОБА_4 .
35. Рішенням члена комісії ОСОБА_4 від 04.08.2023 №07/1/1-18зв/к-14п-23 відкрито провадження стосовно першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_1 .
36. У висновку від 27.10.2023 №07/1/1-18зв/к-14п-23 член комісії ОСОБА_4 підсумував, що у своїй сукупності матеріали свідчать про наявність у діяльності ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» для звільнення з адміністративної посади.
37. Висновок призначено до розгляду на засіданні комісії на 02.11.2023, про що повідомлено позивача.
38. Рішенням Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади від 21.11.2023 № 07/1/1-19п-23 встановлено наявність у діяльності першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» (неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади), для звільнення з цієї посади. Також, вирішено копію рішення Комісії направити автору звернення ОСОБА_5 , прокурору ОСОБА_1 та Генеральному прокурору.
39. Наказом Генерального прокурора від 05.12.2023 №347к (далі - Наказ від 05.12.2023 №347к), керуючись пунктом 3 частини першої статті 9 Закону України «Про прокуратуру», звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури з 07.12.2023 у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (пункт 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру»). Підстава: рішення Комісії від 21.11.2023 №07/1/1-19п-23.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
40. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
41. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
42. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
43. Однією з підстав касаційного оскарження позивач визначив пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини третьої статті 353 КАС України, відповідно до якої порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.
44. Скаржник указує, що 06.08.2024 колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Гінди О.М., суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В., постановлено ухвалу про відкриття апеляційного провадження за скаргою позивача; 01 жовтня 2024 року колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Гінди О.М., суддів: Матковської З.М. та Кузтмича С.М. ухвалено оскаржувану постанову. Позивач уважає, що без належних на те законних підстав, з порушенням норм КАС України, було змінено склад суду, а саме замість судді Ніколіна В.В. оскаржуване рішення приймав суддя Кузьмич С.М.
45. Досліджуючи матеріали справи в контексті здійснення судом апеляційної інстанції процесуальних дій, колегією суддів установлено, що протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 визначено колегію суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Гінди О.М., суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В., для розгляду апеляційної скарги позивача на рішення суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.07.2024 визначено такий же склад суду для розгляду апеляційної скарги відповідача-2.
46. Відповідно до службової записки судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024, враховуючи неможливість одним із визначених АСДС суддів-членів колегії суддів взяти участь у розгляді судової справи, суддя-доповідач у справі просила заступника керівника апарату Восьмого апеляційного адміністративного суду винести мотивоване розпорядження про заміну відсутнього судді Ніколіна В.В. (а.с. 84, том 48).
47. Розпорядженням заступника керівника апарату Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 №6214/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи №380/29394/23 з метою заміни відсутнього судді-члена колегії (а.с. 85, том 48).
48. Того ж дня, за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю-члена колегії - Кузьмича С.М., який замінив відсутнього суддю-члена колегії Ніколіна В.В. (а.с. 86-87, том 48).
49. Отже, з наведеного не вбачається, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, оскільки визначення складу суду апеляційної інстанції відбулося із дотриманням норм процесуального права. Доводи касаційної скарги не знаходять свого підтвердження в цій частині.
Щодо доводів касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
50. Звертаючись до суду із цим позовом, в якості підстав позову ОСОБА_1 зазначав, окрім іншого, що порушень, які б слугували підставою для його звільнення він не вчиняв, інкриміновані порушення є надуманими та не підтвердженні жодними доказами. Указував, що Комісією не встановлено, які саме негативні наслідки настали внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків, встановлених для адміністративної посади. Переконував, що по кожному порушенню надав аргументовані пояснення, які не були взяті до уваги Комісією.
51. Спір у цій справі виник у зв`язку із ухваленням Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади рішення №07/1/1-19п-23 від 21.11.2023, яке, у свою чергу, стало підставою для прийняття наказу про звільнення позивача адміністративної посади у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (пункт 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру»).
52. Отже, спірні правовідносини, які склались у цій справі, передусім зводяться до питання правомірності прийняття Комісією рішення №07/1/1-19п-23 від 21.11.2023 та прийняття на підставі цього наказу про звільнення з адміністративної посади.
53. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
54. Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).
55. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 41 Закону №1697-VII звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором з таких підстав, зокрема, неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.
56. Наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення (частина третя статті 41 Закону №1697-VII).
57. Так, наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 №113, відповідно до пункту 9-2 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», з метою визначення порядку розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», затверджено Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - Порядок №113).
58. Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №113 основними засадами діяльності Комісії є верховенство права, законність, незалежність, відкритість і гласність, колегіальність, змагальність, неупередженість, об`єктивність, дотримання гарантій незалежності прокурора і презумпція невинуватості.
59. Рішення не можуть прийматися на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації (абзац третій пункту 10 розділу І Порядку №113).
60. Відповідно до пункту 31 розділу VII остаточне рішення у провадженні складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин та у ньому, крім іншого, зазначаються: дата та місце прийняття, номер; прізвище, ім`я та по батькові членів Комісії, особи, яка подала звернення, прокурора, стосовно якого прийнято рішення, і його посада; виклад хронології розгляду звернення (основних етапів); обставини, встановлені під час перевірки у провадженні; мотиви, з яких Комісія ухвалила рішення; суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням висновку щодо наявності чи відсутності у діяльності відповідного прокурора, який обіймає адміністративну посаду, підстави, передбаченої частиною третьою статті 41 Закону; порядок і строк оскарження рішення; підписи членів Комісії.
61. Пунктом 2 розділу IX Порядку №113 передбачено, що остаточне рішення у провадженні може бути оскаржено прокурором, стосовно якого воно прийнято, та особою, якою подано звернення, до адміністративного суду у строк та в порядку, визначеному законом.
62. Отже, оскаржуване у цій справі рішення Комісії наділене ознаками рішення суб`єкта владних повноважень і може слугувати окремим предметом судового контролю, про що прямо передбачено положеннями Порядку №113.
63. А відтак, у цій справі рішення Комісії №07/1/1-19п-23 від 21.11.2023 повинно було бути перевірене адміністративним судом на дотримання Комісією критеріїв, визначених статтею 2 КАС України; і такий судовий контроль в спірних правовідносинах є додатковим запобіжником для недопущення порушення гарантій незалежності прокурора, в тому числі, щодо неправомірного звільнення з адміністративної посади.
64. Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів Верховного Суду наголошує, що особливістю спірних правовідносин є те, що задля встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків прокурором, який займає адміністративну посаду, необхідно передусім достеменно встановити конкретний обсяг посадових обов`язків прокурора за конкретною адміністративною посадою, їх розподіл із іншими (якщо такі наявні в органі прокуратури) адміністративними посадами.
65. Так, відповідно до положень пунктів 6-8 частини першої статті 39 Закону №1697-VII, адміністративними посадами в обласних прокуратурах є посади, зокрема, керівника обласної прокуратури, першого заступника керівника обласної прокуратури, заступника керівника обласної прокуратури.
66. З аналізу оскаржуваних судових рішень слідує, що судами попередніх інстанцій не проаналізовано, стосовно яких саме посадових обов`язків першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури мало місце неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, а також не встановлено, чи здійснювався між іншими адміністративними посадами в Львівській обласній прокуратурі розподіл посадових обов`язків, стосовно яких були встановлені порушення; не з`ясовано, які саме порушення стосовно роботи позивача були встановлені Комісією, і чи справді вони мали місце. Отже, судами у справі не спростовано доводів позовної заяви в цій частині.
67. Натомість, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився суд апеляційної інстанції, обмежився висновками щодо того, що за результатами роботи Комісії підготовлено та затверджено обґрунтований висновок щодо виконання позивачем посадових обов`язків та подано Генеральному прокурору для вжиття відповідних заходів; констатовано, що Комісією дотримано процедури розгляду звернення, проведення провадження та прийняття мотивованого і обґрунтованого рішення щодо позивача, без деталізації та надання оцінки доводам позивача.
68. Указане свідчить про не дослідження зібраних у справі доказів, та унеможливлення встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в частині оскарження спірного рішення Комісії.
Щодо доводів касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 3 частини другої статті 353 КАС України.
69. Скаржник також зазначає, що в підготовчому засіданні суду першої інстанції ним було заявлено клопотання про витребування доказів; аналогічне клопотання було заявлено і в апеляційній скарзі, однак суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про витребування цих доказів.
70. Верховним Судом з`ясовано, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано від Офісу Генерального прокурора:
- копії матеріалів щодо підготовки, передачі на підписання, підписання, передачі на оприлюднення та оприлюднення (візування та передача матеріалів між структурними підрозділами Офісу Генерального прокурора, рух по СЕДу з надачею скріншотів, інформацію з точною датою та часом публікації або останньої редакції WEB-сторінки "https://www.gp.gov.ua/ua/posts/inshi-organizacijno-rozporyadchi-dokumenti-022-roku" коли було опубліковано інформацію щодо посилання на файл "https://old.gp.gov.ua/ua/file_downloader.html?_rn=fslib_t=fsfile_c=downloadfile_id=23454 8" та назвою посилання "від 26.07.2023 №200" (повний текст рядка "Із змінами, внесеними згідно із наказом від 30.09.2022 №206, від 26.07.2023 №200"), інформацію з точною датою та часом завантаження на файлове сховище сайту "https://old.gp.gov.ua/" файлу з назвою "nakaz_200_vid_26.07.23-_ZMINl.docx", який доступний за посиланням "https://old.gp.gov. ua/ua/file_downloader.html?_m=fslib_t=fsfile_c=downloadfile_id=23454 8" (Хеш сума SHA1 файлу "32a58d0cc84cla514c96c24cf43da88436a2a70c") з наданням скріншотів;
- інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорів Львівської обласної прокуратури за результатами перевірки в липні 2023 року Офісом Генерального прокурора управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу за організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ( якщо так, то надати копії відповідних подань та рішень КДКП);
- звіт про роботу органів досудового розслідування Національної поліції (Головного управління Національної поліції у Львівській області) за січень-грудень 2023 року Форма №1-СЛ (НП);
- інформацію (прізвище, ім`я, по-батькові) про безпосереднього керівника з 01.08.2023 по 01.01.2024 начальника управління підтримання публічного обвинувачення в суді Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14;
- інформацію щодо розподілу обов`язків заступників Генерального прокурора, який відповідав за роботу управління підтримання публічного обвинувачення в суді Офісу Генерального прокурора в період з 01.08.2023 по 01.01.2024 та за роботу Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора в період часу з 01.08.2023 по 01.01.2024.
71. Частково задовольняючи клопотання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що низка зазначених у заяві доказів не мають стосунку до предмета спору, а деякі документи вже є у справі. Роз`яснено, що позивач не позбавлений можливості вжити власних заходів для отримання таких доказів.
72. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач в апеляційній скарзі заявив клопотання про витребування доказів, у витребуванні яких, зокрема, було відмовлено судом першої інстанції, а саме: 
- копій матеріалів подання про призначення на посаду заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11, які скеровувалися на Раду прокурорів України Генеральним прокурором України ОСОБА_12 в січні 2023 року, матеріалів візування всіх структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора при підготовці та складанні вказаного подання;
- даних щодо перебування на посадах станом на 01.07.2023 та станом на 01.01.2024 наступних працівників прокуратури Львівської області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
- даних щодо преміювання керівника Львівської області ОСОБА_13 за 2023 рік.
73. Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про витребування цих документів, оскільки на підставі зібраних судом першої інстанції доказів, які сформовані у 48 томах, надано можливість суду апеляційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
74. Колегія суддів Верховного Суду критично оцінює такі мотиви суду апеляційної інстанції, оскільки твердження суду лише про кількість зібраних матеріалів не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів.
75. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
76. Указаним вимогам процесуального закону оскаржувані судові рішення не відповідають; суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини у справі, які мають значення для правильного її вирішення та належним чином не дослідили зібрані у справі докази, у зв`язку із чим дійшли передчасних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог в частині, що стосуються рішення Комісії.
77. Знаходять своє підтвердження також доводи касаційної скарги про необґрунтоване відхилення судом апеляційної інстанції клопотання позивача про витребування доказів.
78. Колегія суддів зауважує, що вимоги процесуального закону встановлюють обмеження щодо дослідження судом касаційної інстанції обставин справи та доказів на стадії касаційного розгляду справи.
79. Відтак, перевірка доводів касаційної скарги в частині застосування норм матеріального права, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, можливе лише при повному дослідженні судами обставин справи, перевірку їх доказами та надання оцінки всім доводам, що заявляють сторони процесу.
80. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
81. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами адміністративної справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд установив порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального, а тому в силу положень статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
82. Під час нового розгляду цієї справи необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові, та на основі закріплених у КАС України принципів, забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного і повного дослідження та вивчення всіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
83. Колегія суддів уважає, що Судом надано відповідь на всі доводи, які можуть вплинути на правильне вирішення справи на цій стадії судового розгляду.
84. Судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 2, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359, КАС України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №380/29394/23 скасувати.
3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Львівського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.
В повному обсязі судове рішення складено 01 травня 2026 року.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк
Судді Верховного Суду