Справа № 476/198/26
Провадження № 2-о/476/12/2026

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2026 року      с-ще Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді     Чернякової Н.В.
за участю секретаря     Слободніченко В.А.
заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Макушев Сергій Павлович, про встановлення факту смерті особи

В С Т А Н О В И В : 

26.03.2026 року представник заявниці, адвокат Марку О.В., звернулася в суд в інтересах  ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Макушев Сергій Павлович, про встановлення факту смерті особи.
Заявлені вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бурдей, Єланецького району Миколаївської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Самара Самарської області Російської Федерації є рідним братом заявниці ОСОБА_1 . 23.10.2025 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 відділом РАЦС Кіровського району міського округу Самара комітету РАЦС Самарської області РФ.
Засвідчити в Україні факт смерті рідного брата ОСОБА_3 в позасудовий спосіб неможливо внаслідок військової агресії РФ проти України, що перешкоджає реалізації її спадкових прав. У зв`язку чим, заявниця змушена звернутися до суду з вказаною заявою.
Посилаючись на викладене, просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурдей, Єланецького району Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 рік, в м. Самара Самарської області Російської Федерації.
У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Єланецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Макушев С.П. в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність.
Вислухавши заявницю, її представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бурдей, Єланецького району Миколаївської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Самара Самарської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.10.2025, виданим відділом РАЦС Кіровського району міського округу Самара комітету РАЦС Самарської області РФ.
Після смерті рідного брата заявниці ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який підтверджується договором дарування будинку посвідченим 23.12.2005 року приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Волошиним В.В. за реєстровим № 1564. 
02 лютого 2026 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Макушева С.П. з метою отримання спадщини. Проте, заявниця отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3 , у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку місця відкриття спадщини та факту смерті спадкодавця. 
Як слідує з листа Єланецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у випадку, коли державна реєстрація смерті проведена в органах реєстрації актів цивільного стану іншої країни, то є необхідність звернення до суду для встановлення факту смерті, що передбачено абзацом другом пункту 3.17 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, поновлення та припинення їхньої дії, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року за № 96/5.
Родинні стосунки між заявницею та померлим підтверджуються копіями свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_2 від 10.09.1960 року, виданим Єланецьким рай бюро РАЦС Миколаївської області, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 28.02.1987 року виданим відділом РАЦС Єланецького райвиконкому Миколаївської області, в яких зазначено прізвище заявниці « ОСОБА_4 ». Факт родинних відносин заявниці з ОСОБА_3 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює направлення повісток, листів до посольства РФ в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України.
Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 року зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах Російською Федерацією та Республікою Білорусь.
З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_3 помер на території РФ, що підтверджується наданими доказами, дипломатичні відносини між Україною та РФ розірвані, легалізація свідоцтва про смерть і надання йому необхідної юридичної сили на території України неможлива, а встановлення факту необхідне для подальшої реалізації заявницею свої спадкових прав, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Макушев Сергій Павлович, про встановлення факту смерті особи задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурдей, Єланецького району Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 рік, в м. Самара Самарської області Російської Федерації.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 12.06.2026 року.

Суддя         Н.В.Чернякова