ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 380/12192/25
адміністративне провадження № К/990/49423/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №380/12192/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення дій, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року (головуючий суддя Шавель Р.М., судді - Бруновська Н.В., Шинкар Т.І.),
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), у якому просив:
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 24 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року усього грошового забезпечення, в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших), що виплачувались в цей період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022рік» станом на 01 січня 2022 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 24 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року усього грошового забезпечення, в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших), що виплачувались в цей період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 24 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 24 квітня 2022 року до 19 травня 2023 року, грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі №380/12192/25 повернуто скаржнику. 
5. Суд установив, що апеляційну скаргу від імені НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_2 ) подано та підписано Шевченком В.В., який не зазначив своє посадове становище, а на підтвердження повноважень указаної особи до апеляційної скарги долучено копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).
6. З`ясував, що у відомостях з ЄДР указані такі повноваження представника Шевченка В.В.: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо; (самопредставництво з правом підписання та подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг та інших процесуальних документів, посвідчення копій, пред`явлення виконавчих документів до виконання, з правом оскарження рішень, ухвал, постанов)) - представник.
7. Зауважив, що повноваження посадових осіб діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва підтверджуються законом, статутом, положенням, трудовим договором та за потреби посадовою інструкцію. При цьому, інститут самопредставництва не передбачає обмежень у діях особи, яка представляє інтереси юридичної особи або суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва.
8. Констатував, що повноваження Шевченка В.В., зазначені у витягу з ЄДР, визначені саме як повноваження представника, що свідчить про право підписанта апеляційної скарги діяти в межах повноважень, передбачених інститутом представництва, а не інституту самопредставництва.
9. Ураховуючи, що документи, які підтверджують, що Шевченко В.В. уповноважений підписувати апеляційну скаргу чи є особою, яка діє відповідно до Закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), на підставі яких він здійснює самопредставництво у цій справі, відсутні, суд апеляційної інстанції вирішив, що останнім не надано підтвердження його повноважень як представника у справі, а тому апеляційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
10. Не погоджуючись із такими судовими рішенням Військова частина НОМЕР_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
11. Обґрунтовуючи необхідність скасування оскаржуваного судового рішення відповідач переконує, що з огляду на частину першу статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відомості з ЄДР є достатнім та належним доказом підтвердження повноважень Шевченка Володимира Володимировича на подання апеляційної скарги.
12. Також, зазначає, що згідно з додатком 15 до наказу по НОМЕР_1 прикордонному загону від 09 жовтня 2023 року №2762-АГ «Про затвердження Положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій персоналу НОМЕР_1 прикордонного загону», старший юрисконсульт групи юридичного забезпечення зобов`язаний здійснювати в установленому порядку представництво (самопредставництва) законних інтересів органу Держприкордонслужби в судах та інших юрисдикційних органах від імені органу Держприкордонслужби.
13. З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року та направити справу №380/12192/25 на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
14. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу відповідача не надійшло, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду ухвали суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.
ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
15. 28 листопада 2025 року до касаційного суду надійшла скарга Військової частини НОМЕР_2 .
16. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2025 року для розгляду справи №380/12192/25 визначено колегію суддів у складі головуючого - Жука А.В., суддів - Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.
17. Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_2 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі №380/12192/25.
18. Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2026 року призначено справу №380/12192/25 до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
IV. Позиція Верховного Суду
19. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України зазначає таке.
20. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
21. У межах цього касаційного провадження слід вирішити питання достатності Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва.
22. Це питання було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом, який у постановах від 22 липня 2021 року у справі №280/6557/20, від 09 вересня 2021 року у справі №200/11717/20-а дійшов висновку, що дія статті 59 КАС України не поширюється на випадки самопредставництва юридичної особи. Інші норми указаного Кодексу також не вимагають додавання, зокрема до апеляційної скарги, заяви, документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника чи іншої особи у випадку самопредставництва юридичної особи. Більш того, правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або інша особа, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.
23. Одночасно, згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
24. Установивши, що згідно з відомостями у державному реєстрі, особа, яка підписала апеляційну скаргу, має повноваження вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, суд дійшов висновку, що такі відомості на підтвердження повноважень підписанта є достатнім та належним доказом.
25. Колегія суддів також звернула увагу, що указана інформація є доступною і, у випадку сумніву щодо процесуальної дієздатності особи, яка підписала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мав можливість скористатися безкоштовним запитом про отримання відомостей з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України.
26. Такий висновок суду касаційної інстанції став підставою для скасування ухвал суду апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг.
27. Про те, що витяг з державного реєстру, у якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та/або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень зазначав Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 16 вересня 2021 року у справі №280/8728/20, від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21, від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21. 
28. При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. 
29. Також у постанові від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21 Верховний Суд зауважував, що повернення апеляційної скарги з підстав незазначення у ній посадового становища особи, яка підписала апеляційну скаргу, є проявом надмірного формалізму.
30. У постанові від 03 жовтня 2022 року у справі №520/12336/2020 Верховний Суд, скасовуючи ухвалу апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, зазначив, що суд апеляційної інстанції після відкриття провадження у справі мав відомості про наявність повноважень у особи, яка підписала апеляційну скаргу станом на липень 2020 року, але зробив висновки про відсутність повноважень станом на час подання апеляційної скарги, при цьому не вжив будь-яких заходів щодо перевірки цієї інформації. Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції під час розгляду у відкритому судовому засіданні заяви позивача про закриття апеляційного провадження не перевірив (не витребував) чи були відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату подання апеляційної скарги (грудень 2020 року) про особу, яка діє в порядку самопредставництва. 
31. Відступу від зазначених висновків Верховного Суду в порядку, визначеному статтею 346 КАС України, здійснено не було, а тому вони підлягають урахуванню при вирішенні цього спору.
32. Колегія суддів констатує, що зазначеним висновкам Верховного Суду ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. 
33. Так, апеляційну скаргу підписано Шевченком В.В., який на підтвердження своїх повноважень діяти в порядку самопредставництва Військової частини НОМЕР_2 надав Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 січня 2025 року.
34. У вказаній Виписці зазначено: «Шевченко Володимир Володимирович (Повноваження: Вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (самопредставництво з правом підписання та подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг та інших процесуальних документів, посвідчення копій, пред`явлення виконавчих документів до виконання, з правом одержання рішень, ухвал, постанов)) - представник».
35. Верховний Суд у своїх постановах притримується послідовної позиції щодо належності і достатності як доказу наявності повноважень у особи діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва Виписки з державного реєстру, у якій зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ та указаний обсяг її повноважень.
36. Більш того, слід зауважити, що незазначення посадового становища особи, яка підписала апеляційну скаргу, а так само недостатність наданих документів на підтвердження наявності відповідних повноважень, не є підставою для застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
37. Колегія суддів, також, звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду, постановленій у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду 11 вересня 2024 року у справі №440/14831/23, відповідно до якого обмеження повноважень в ЄДР (зокрема, щодо права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг тощо) особи (працівника), яка вчиняє дії від імені юридичної особи, не спростовує можливості діяти такій особі в порядку самопредставництва від імені юридичної особи (суб`єкта владних повноважень).
38. Слід зазначити, що повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції помилково застосував висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20.
39. Так, у зазначеній ухвалі Велика Палата вирішувала питання чи є, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництвом юридичної особи вчинені за довіреністю процесуальні дії працівника, який не очолює цю особу, не входить до її виконавчого органу, але до трудових обов`язків якого належить представництво інтересів у суді.
40. У справі №303/497/20 особа, яка підписала касаційну скаргу, на підтвердження своїх повноважень діяти в порядку самопредставництва надала до суду копію довіреності, копію наказу про переведення його на посаду юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи, копію витягу з наказу про прийняття на роботу асистентом сектору відділу претензійно-позовної роботи та копію наказу про переведення його на посаду юрисконсульта цього сектору.
41. Аналізуючи наведені документи Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у вказаних документах зміст трудових (посадових) обов`язків підписанта не визначений. Зокрема немає інформації про те, що підписант повноважний діяти від імені позивача у судовому процесі. Тому він не міг на підставі довіреності, у якій є перелік повноважень представника, здійснювати згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України самопредставництво юридичної особи, підписуючи позовну заяву, апеляційну та касаційну скарги.
42. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.
43. Отже, у межах справи №303/497/20 Велика Палата Верховного Суду не надавала оцінки достатності/недостатності Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва.
44. Наведене дає підстави для висновку про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
45. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
46. Ураховуючи викладене, перевіривши за матеріалами адміністративної справи доводи та вимоги касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
V. Висновок щодо розподілу судових витрат
47. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 задовольнити.
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року - скасувати, а справу №380/12192/25 направити для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
Л.О. Єресько
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду