Справа № 209/533/26
Провадження № 2/209/1350/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського 
у складі: головуючого судді – Корнєєвої І.В.
за участю секретаря – Пиндик Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» Ткаченко Ю.О. звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №71923878 від 26.07.2025 та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит № 71923878, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. строком на 30 днів (з 26.07.2025 по 24.08.2025 р.). Відповідно до договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати позику, сплачувати кошти за її користування, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.
Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавцем ідентифіковано, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та електронну адресу на яку в подальшому направлявся одноразовий ідентифікатор та встановив, що останній використав/наклав електронний підпис/одноразовий ідентифікатор для підписання документів, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Кредитодавець на виконання умов договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000, 00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку .
16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенстство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, відповідно до якого ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги, зокрема за договором про надання коштів у кредит №71923878 від 26.07.2025.
Всупереч умовам договору про надання коштів у кредит відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, заборгованість відповідача за договором позики перед позивачем не сплачена і з врахуванням здійснених відповідачем платежів на суму 3 000,00 грн. становить 19 800,00 грн. та складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. суми заборгованості за відсотками, 900,00 сума заборгованості за комісією, 12 000,00 грн. сума заборгованості за пенею/штрафом.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
15 квітня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у обгрунтування якого зазначене наступне. Відповідач визнає позов частково: визнає заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості в частині суми заборгованості з відсотків в розмір1 900,00 грн.,відповідач не погоджується зі стягненням заборгованості за пенею/неустойкою у розмір 12 000,00 грн., яка відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30 денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення грошового зобов`язання за договором , відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику ) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності ,визначеної ст. 625 ЦК України, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу,пені) за таке прострочення з 24.02.2022 року. Відповідач не погоджується про стягнення з нього комісії в розмірі 900,00 грн. у зв`язку з тим, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг і погодження їх банком зі споживачем при укладанні договору, то положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11 частини 5 статті 12 Закону України « Про споживче кредитування». Відповідач вважає не спірмірними витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. та просять зменшити витрати на правничу допомогу. Відповідач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. Відповідач просить задовольнити позов частково, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №71923878 від 26.07.2025 року у розмірі 6 900,00 грн.,яка складається з тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та процентів у розмірі 900,00 грн., зменшити витрати , понесені на правничу допомогу позивача , стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати 5 500,00 грн.
20 квітня 2026 року позивачем до суду подана заява про зменшення позовних вимог ( в порядку ст.49 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 7 800,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. суми заборгованості за відсотками, 900,00 сума заборгованості за комісією, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
20 квітня 2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що нарахування за надання кредиту є правомірним та таким , що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору (п.6.2 договору). Вказана комісія прямо передбачена положеннями договором кредиту, з якими позичальник був ознайомлений належним чином , погодився при його укладанні та прийняв на себе обов`язок їх виконання. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу у мало значній справі є значно завищеними, оскільки не потребують значної витрати часу. Зазначені витрати відповідача у розмірі 5 500 грн. перевищують витрати позивача у 122,22 %, хоча складання відзиву на позовну заяву та усна консультація відповідача займає менше часу , чим аналіз документів та складання позовної заяви. Представником відповідача не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару від відповідача на користь представника відповідача, а тому сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відмовити відповідачу в компенсації витрат на правничу допомогу. 
08 травня 2026 року до суду надійшли заперечення відповідача ( на відповідь на відзив), відповідно до яких зазначено, що відповідач підтримує заяву позивача про зменшення позовних вимог, але заперечує щодо вимоги щодо сплати комісії в розмірі 900,00 грн. та щодо зменшення витрат на правничу допомогу , понесену відповідачем. Представником позивача навмисно завищено розмір заборгованості відповідача, і якщо б останній не звернувся за правничою допомогою- сума заборгованості в рази перевищувала б суму , яка відповідно до законодавства підлягає стягненню А отже витрати понесені відповідачем у справі є неминучими та підтверджені належними доказами. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №71923878 від 26.07.2025 року у розмірі 6 900,00 грн.,яка складається з тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та процентів у розмірі 900,00 грн., зменшити витрати , понесені на правничу допомогу позивач , стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати 5 500,00 грн. розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника , враховуючи викладену позицію у відзиві на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача.
Суд вважає можливим слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідач та представник відподповідача – адвокат Троїцька М.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 26.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит № 71923878, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. строком на 30 днів (з 26.07.2025 по 24.08.2025 р.). Відповідно до договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати позику, сплачувати кошти за її користування, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.
Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавцем ідентифіковано, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та електронну адресу на яку в подальшому направлявся одноразовий ідентифікатор та встановив, що останній використав/наклав електронний підпис/одноразовий ідентифікатор для підписання документів, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до умов договору, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у фіксованій процентній ставці у розмірі 1,00 % ,які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту , комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 900 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується пеня в розмірі 4,00 % за кожен день понадстрокового користування.
Кредитодавець на виконання умов договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000, 00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку ..
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором.
Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець на виконання умов договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000, 00 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується 
довідкою АТ «ТАСКОБАНК» про здійснення платіжної операції та випискою по рухунку відповідача в АТ «ПУМБ» .
Отже судом безспірно встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем зазначеного вище договору надання коштів у кредит.
20 квітня 2026 року позивачем до суду подана заява про зменшення позовних вимог ( в порядку ст.49 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 7 800,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. суми заборгованості за відсотками, 900,00 сума заборгованості за комісією, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Відтак, суд приймає до уваги положення п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, яким передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, з урахуванням обставин справи , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 800,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. суми заборгованості за відсотками, 900,00 сума заборгованості за комісією.
Щодо доводів відповідача про неправомірність нарахування та стягнення комісії за кредитним договором суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.До загальних витрат за споживчим кредитом включаються , зокрема комісії кредитодавця , пов`язані , зокрема з наданням кредиту.
Тобто , вищезазначений Закон передбачає право позивача на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором, про що зазначено у кредитному договорі(п.6.2 договору) ,який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність відповідача щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за кредитним договором. Вказана комісія прямо передбачена положеннями договором кредиту, з якими позичальник був ознайомлений належним чином , погодився при його укладанні та прийняв на себе обов`язок їх виконання.
Тому ,нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким , що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору (п.6.2 договору). 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу , суд виходить з наступного. 
Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. 
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. 
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23. 
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Суд вважає їх не співмірними з розглядом даної справи, сумою позову та вважає за доцільне стягнути з відповідача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Враховуючи, що позивач зменшив позовні вимоги після заперечень відповідача проти стягнення з нього пені , про що відображено у заяві про зменшення позовних вимог , суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. 
При цьому вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач отримував правову допомогу від адвоката Троїцької М.В.
Участь адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено: ордером про надання правничої допомоги, свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю адвоката Троїцької М.В., договору про надання правничої допомоги № 10/26 від 10.03.2026 р.,актом виконання робі № 2 до договору про надання правничої допомоги № 10/26 від 10.03.2026 р., квитанцією до прибуткового касового ордера № 09/26 про сплату 14.04.2026 року Піскуном П.І. за договором про надання правничої допомоги 5 500 грн. 
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. 
Крім того, як вже зазначалось, представником позивача подана заява з посиланням на те, що витрати на правову допомогу адвоката заявлені відповідачем є необґрунтовано завищеними, тобто не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг. 
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу 5 500,00 грн. є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом. В даному випадку відповідачем та представником не доведено, що заявлений ними до стягнення розмір витрат на правничу допомогу повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності. 
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах відповідних договірних відносин. Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. 
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Отже, з урахуванням вищевикладених мотивів, виходячи з предмету спору, складності справи та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу , розумності їх розміру, суд не знаходить підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити до 2000,00 грн, що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Крім того, відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст.10, 23, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205 Київська область, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити : НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ОПТ БАНК», код банку - 300528) заборгованість за договором кредиту №71923878 від 26.07.2025 року в розмірі 7 800 (сім тисяч вісімсот )грн.00 коп., , яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. суми заборгованості за відсотками, 900,00 сума заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205 Київська область, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити : НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ОПТ БАНК», код банку - 300528) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
В задоволенні інших позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» відмовити.
Клопотання представника відповідача адвоката Троїцької Марини Вадимівни про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205 Київська область, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити : НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ОПТ БАНК», код банку - 300528) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу відповідачу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В інший частині клопотання представника відповідача адвоката Троїцької Марини Вадимівни про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     І.В. Корнєєва