Справа № 629/3275/26
Провадження № 2/629/1517/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Уваренко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 27.08.2021 між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501352365, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501352365, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту – «Кредит готівкою»; сума кредиту – 50 000,00 грн; процентна ставка – 39,99 % річних, тип ставки – фіксована; комісійна винагорода за обслуговування (управління) кредиту – 3,79 % від суми кредиту щомісячно; строк кредиту – 60 місяців; дата повернення кредиту – 27.08.2026; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 27 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 3832,25 грн, загальна кількість платежів 60; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 501838763 від 27.08.2021 року, виписками по рахункам № НОМЕР_2 № НОМЕР_1 . Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою №501352365 від 27.08.2021 становить 202026,60 грн., з яких: 48404,95 грн. – за кредитом, 69988,98 грн. – по відсотках, 83632,67 грн. – по комісії, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, поклавши також на останнього судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 27.08.2021 ОСОБА_1 підписано з Акціонерним товариством «Альфа Банк» оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501352365, за умовами якого тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 50000,00 грн., процентна ставка – 39,99% річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 60 місяців, дата повернення кредиту 27.08.2026. Також вказано про те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501352365 від 27.08.2021 отримано відповідачем у дату складання цієї оферти.
27.08.2021 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за умовами, аналогічними викладеним в оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501352365 від 27.08.2021 та анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами банком до позовної заяви долучено меморіальний ордер № 501838763 від 27.08.2021 на суму 50000,00 грн., призначення платежу надання кредиту за кредитним договором № 501352365 від 27.08.2021, виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 з 27.08.2021 по 13.10.2025.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом 13.10.2025 існує заборгованість за кредитним договором № 501352365 від 27.08.2021 в розмірі 202026,60 грн., з яких заборгованість за кредитом - 48404,95 грн., заборгованість за відсотками - 69988,98 грн., заборгованість по комісії - 83632,67 грн. 
Будь-яких заперечень чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано.
З метою досудового, добровільного врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 118393,93 грн., з яких 48404,95 грн. - сума заборгованості за кредитом; 69988,98 грн. - за відсотками, законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 83632,67 грн. за вказаним кредитним договором суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/.
За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.
Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.
Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/.
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
З цих підстав суд доходить висновку про те, що умови кредитних договорів щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову у розмірі 118393 грн. 93 коп.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16459,09 грн., суд приходить до наступних висновків.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «СмартЛекс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Відповідно до п. 1.1 договору № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.
Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п.3.1 договору № 1006 від 28.01.2025, а також договір передбачає умови щодо передачі реєстру боржників за актом приймання-передачі в роботу виконавця за відповідними додатками.
Разом з тим, представником позивача окрім договору № 1006 від 28.01.2025 жодних доказів, які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому, суду не надано, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому клопотання представника позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс банк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 118393 грн. 93 коп.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1560 грн. 25 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Акціонерне товариство «Сенс банк», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя     Олексій ПОПОВ