ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/8448/25 пров. № А/857/48145/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :
головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання : Чупіль Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року (ухвалене головуючим-суддею Сорокою Ю.Ю. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС, контролюючий орган, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в сумі 127196,50 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 позовні вимоги задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити ГУ ДПС у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що сума грошового зобов`язання не була остаточно узгоджена та була ним оскаржена в адміністративному порядку (на сьогодні відповіді не надано). Крім того, судом неналежним чином оцінено докази та невірно застосовано норми законодавства з вимогами п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України. Зазначає, що ним надавались докази права на застосування податкової пільги. Заперечуючи проти доказів, використаних судом першої інстанції, зазначає, що податкове зобов`язання (остаточна сума) має спиратись на чіткий обрахунок, а податкові повідомлення або вимоги не можуть бути належним доказом. Натомість, представник ГУ ДПС фактично не зміг довести правильність нарахування, також розуміючи, що сума остаточно не узгоджена послався на те, що документи не були оскаржені в суді, з чим погодився суд першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представниця відповідача Головата І.В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування доводів поданого відзиву зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку. Водночас, на думку ГУ ДПС, заперечуючи проти позову, відповідач фактично просить надати оцінку правомірності таким рішенням, не сплата грошових зобов`язань за якими стала підставою для звернення із даним позовом. На даний час відсутнє судове рішення про скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень. Відтак, вони є чинними та такими, що породжують обов`язок сплати визначених ними грошових зобов`язань.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до довідки ГУ ДПС про наявність боргу по платежах до бюджету станом на 25.06.2025 податковий борг становить 127196,50 грн, а саме : податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості до Локачинської ТГ у розмірі 123610,64 грн, у тому числі основний платіж в сумі 113315,40 грн, штрафна санкція - 0,00 грн та пеня - 10 295,24 грн; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості по Затурцівської ТГ у розмірі 3572,02 грн, у тому числі основний платіж в сумі 3342,63 грн, штрафна санкція - 0,00 грн та пеня - 229,39 грн; земельний податок з фізичних осіб до Луцької ТГ у розмірі 13,84 грн, у тому числі основний платіж в сумі 13,84 грн, штрафна санкція - 0,00 грн та пеня - 0,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 127196,50 грн і суду не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів, виходячи з наступного.
Статтею 67 Конституції України встановлено кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п.14.1.39, 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 57.3 ст.57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
В свою чергу, відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
В свою чергу, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.
Відповідні заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як того вимагає ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлені критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин.
Пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Пунктом 59.5 ст.59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.п.95.1, 95.2 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, нормами ПК України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду з даним позовом, є наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів), сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.
За висновками Верховного Суду, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.02.2020 по справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 по справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 по справі №804/8630/16, від 12.07.2022 по справі №160/7345/20 та інших.
Надаючи оцінку наявності підстав для стягнення в даному випадку з відповідача податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту заявленого позову слідує, що його предметом є стягнення з відповідача податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень №0246140-2406-0318 UA07020110000037373 від 24.04.2024, №0069835-2406-0318 від 21.04.2023, №0245248 2406-0318-UA07020030000052032 від 24.04.2024 та №1057818-2406-0318 UA07080170000013585 від 16.04.2024, з яким не погоджується ФОП ОСОБА_1 та вважає їх протиправними.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з метою погашення податкового боргу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження платника, підтверджену відомостями підрозділу УДМС у Волинській області : АДРЕСА_1 , листом ГУ ДПС №11320/6/03-20-13-02-06 від 04.06.2025 були повторно надіслані податкова вимога №4790-13 від 29.10.2020 разом із спірними ППР.
Проте вжиті заходи не спричинили погашення податкового боргу.
Грошові зобов`язання за спірними ППР на момент звернення до суду були узгодженими, оскільки такі не були оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку.
Відтак, податковий борг по спірних ППР на момент звернення до суду був узгодженим.
Разом з тим, в матеріалах справи є заява ОСОБА_1 , в якій він просить контролюючий орган переглянути та провести новий розрахунок податку на нерухоме майно за 2022 та 2023 роки.
Ухвалою суду від 30.03.2026 та від 24.02.2026 було витребувано з ініціативи апеляційного суду від ГУ ДПС прийняте за результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 ,, зареєстрованої 02.12.2024 за вх.№47645/6 рішення та його заяву (заяви), яка розглядалася контролюючим органом (у разі наявності всі заяви, які стосуються предмета спору, зокрема, ППР на підставі яких заявлено вимогу про стягнення податкового боргу).
На виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, а також надано витребовувані судом докази, зокрема, рішення ГУ ДПС, прийняте за результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 , зареєстрованої за вх.№47645/6, а також новий розрахунок податкового боргу та виписку з ІКП Податковий блок.
З наданих доказів апеляційним судом встановлено, що ГУ ДПС відкликано (скасовано) наступні податкові ППР : №0245248-2406-0318 від 24.04.2024 на суму податкового зобов`язання 3342,63 грн за податковий період 2023 рік (нежитлове приміщення за місцем розташування АДРЕСА_2 ); №0246140-2406-0318 від 24.04.2024 на суму податкового зобов`язання 57516,15 грн за податковий період 2023 рік (нежитлове приміщення за місцем розташування АДРЕСА_3 ).
Згідно оновленого розрахунку, у відповідача наявний податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Затурцівська ТГ), який виник за період з 08.09.2023 по 21.02.2024, у зв`язку з нарахуванням відповідно до ст.129 ПК України пені в сумі 229,39 грн та з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Локачинська ТГ), податковий борг виник згідно ППР №0069835-2406-0318 від 21.04.2023, яким платнику нараховано основного платежу на суму 55799,25 грн по терміну сплати 02.01.2024. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 60858,78 грн відсутня.
Враховуючи, що заявлену до стягнення суму в розмірі податкового боргу в іншій частині у встановлені законодавством строки до бюджету відповідач не сплатив, наявність у нього податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції правильно виснував про обгрунтованість позовних вимог у цій частині та доцільність задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 319, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року по справі №140/8448/25 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області №0245248-2406-0318 та №0246140-2406-0318 від 24 квітня 2024 року на суму 60858 (шістдесят тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 78 копійок скасувати та залишити позовні вимоги в цій частині без розгляду.
В іншій частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року по справі №140/8448/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 22.05.26