УХВАЛА

11 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/21355/25
адміністративне провадження № К/990/19515/26 
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці (фіксованої суми індексації) грошового забезпечення в розмірі 3499,31 гривень (щомісячно) за період з 01 березня 2018 року по 18 червня 2025 року;
-зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю (фіксовану суму індексації) грошового забезпечення в розмірі 3499,31 гривень (щомісячно) за період з 01 березня 2018 року по 18 червня 2025 року;
-зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 01 березня 2018 року по дату виплати заборгованих сум.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 червня 2025 року, виходячи із розрахунку різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Зобов`язано Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова здійснити перерахунок та виплату індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 18 червня 2025 року у сумі 3013,15 грн, з урахуванням положень абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум та висновків суду у даній справі.
Зобов`язано Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати вказаних сум.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 02 березня 2026 року апеляційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова залишено без руху. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року.
26 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2026 року касаційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, повернуто особі, яка її подала.
29 квітня 2026 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року.
Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій скаржник просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року, направити адміністративну справу до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно із частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Положеннями частини четвертої статті 328 КАС України визначено перелік підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті.
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним. 
Так, за приписами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначаються: 
підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4); 
у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій та третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (абзац 4).
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування.
Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Проте, скаржник належним чином не обґрунтовує у чому полягає порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права при відмові у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Поряд із цим, колегія суддів наголошує, що наведеному обґрунтуванню підстав касаційного оскарження, було надано оцінку ухвалою суду касаційної інстанції від 22 квітня 2026 року, однак, скаржником приписи указаної ухвали при повторному зверненні до Верховного Суду ураховано не було, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту. 
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	А.Г. Загороднюк